Det finns väl 50 stolar?
Det räcker. Om det kommer fler kan de stå.
Va?
Din bok Period är olik Poems and Pain.
Du berättar historien på ett utforskande sätt.
Så oroa dig inte om det inte är så många läsare i början.
Alla mina böcker är utforskande.
Poems and Pain och även Period.
Den här är bara lite annorlunda.
Du gillar den väl? Varför publicerade du den annars?
Jag är mer än bara din förläggare. Du är som en syster.
- Jag stöttar dig i allt du skriver. - Tack.
Jag hoppas ändå att du skriver uppföljaren till Poems and Pain.
Det är slut med det. Jag måste sikta högre.
Inga fler pophistorier.
- Några recensioner än? - Den publicerades i går.
Vad heter boken?
Cirkel eller Period?
Period.
Okej. Jag förstår.
Du vill säga till dina läsare:
"Döm inte boken efter omslaget."
Eller hur?
När reportrarna frågar kan du svara med det.
Vi gjorde omslaget tråkigt så att folk kunde döma innehållet istället.
Det är inte tråkigt.
Bara enkelt. Ärligt.
Finns det tillräckligt med stolar?
Ska vi ta bort fler?
Varför är ni så oroliga? Slappna av!
Boksläppet är om 15 minuter.
Okej?
BOKDISKUSSION OCH SIGNERING
Din nya bok förvirrar mig
och får mig att undra
vad som är viktigast för dig, Rania.
Att få ett erkännande från läsare som jag eller från kritiker?
Så här är det, herrn.
Jag försöker inte få något erkännande från någon.
Att skriva är som att andas för mig.
Jag måste fortsätta med det för att hålla mig vid liv.
- Så enkelt är det. - Men fröken...
Jag ber om ursäkt. Rummet ska användas till ett annat evenemang,
så vi går direkt på boksigneringen. Kom hit, tack.
Hej, Rania.
POEMS AND PAIN
I dag är det boksignering för Period.
Du sa att boken är ganska litterär.
Jag blir förvirrad om den är för litterär.
POEMS AND PAIN
Den är inte så förvirrande.
Mina damer och herrar, böckerna är också till salu.
Tack, fröken.
Har någon med sig Period? Kom hit så signerar jag den.
Okej, jag signerar den.
- Recensionen från Khatulistiwa är ute. - Jaså? Och?
- Tack. - Den är inte viktig.
Vad menar du? Deras recension är viktigast.
Tack.
Är den så illa?
Tack.
Och recensionen från Pena?
"...Ranias nyaste efter den sensationella popcornsboken Poems and Pain
som heter Period kan inte anses vara ärlig
när den prioriterar stil framför innehåll."
Deras recension är ändå för banal.
Tidningen Sastra Berkala då?
"...mina poäng syns på bokomslaget,
tråkigt och ingen som helst ansträngning att nå sina läsare."
Strunt samma. De sågar ändå alla mina böcker.
Sociala medier då? @braböckerrecensioner.
De marknadsför inte din bok.
Inte?
De kanske inte har läst den än.
- De pratar väl om den? - Kollar du inte dina sociala medier?
Jag har inte tid med det.
Försök med #RomanenPeriod.
#ROMANENPERIOD
Den gör åtminstone folk mer kreativa.
Din plan är att använda vinsten till allt möjligt, Ran.
Men vi får nog inte så mycket.
Slappna av, herrn.
Förut hade jag inga pengar och jag klarade mig.
På den tiden hade du inget dyrt huslån
och en bil med en dyr avbetalning varje månad.
Jag har tänkt på det.
Jag ansökte om skuldomstrukturering i morse.
De minskar avbetalningarna, men det tar längre tid att betala.
Eller så kan du skriva uppföljaren till Poems and Pain.
Aldrig!
- Jag skriver aldrig uppföljaren. - Varför inte?
Jag vill verkligen komma ifrån det exploaterande popcornskrivandet.
Läsarna älskar det, Ran.
De sadomasochistiska tanterna som inte lämnar våldsamma relationer.
Än sen? Du ger dem bara flykten de behöver.
Det finns inga andra skäl.
Den 30 mars 2019.
Tio dagar efter jag började skriva Poems and Pain.
Romanens huvudkaraktär är Laras Andini,
som efter två månader har insett att hennes man misshandlar henne.
Laras låstes in i källaren och började misshandlas.
Jag somnade när jag skrev i går kväll.
När jag vaknade hade jag skrivit tio sidor,
inklusive delen där Laras blev misshandlad av sin man.
Nu gör hela min kropp ont på riktigt.
Precis som Laras upplevde det.
Det hände igen. Jag blev helt tom i huvudet i går kväll.
På något sätt skrev jag klart avsnittet där Laras misshandlas av sin man.
Hon blev slagen på vänster sida av ansiktet.
När jag vaknade i morse hade jag så ont i vänster kind.
Jag börjar bli galen.
Så jag forskade lite.
Det finns vissa författare
som är så känslomässigt fästa vid de karaktärer de skriver om
att de kan känna
vad deras karaktärer känner.
Varför skriver jag inte om en karaktär som har bra sex varje dag?
Jag är äntligen klar med Poems and Pain.
Berättelsen är inte helt klar för min kropp klarar det inte längre.
Jag tycker att slutet är passande.
"Laras accepterade sitt öde att vara inlåst i källaren för alltid..."
Hoppas all smärta jag känner är värt det så att romanen säljer bra, amen.
En ny video på en ny dag. En ny bärbar dator. En ny kamera.
Och ett nytt sovrum.
Romanen Poems and Pain har varit en bästsäljare i sju månader!
NOTISER, CENTRAL MEDIABANKEN
HUSLÅN
DIN ANSÖKAN OM HUSLÅN
"Din ansökan om huslån är..."
AVVISAD
Är du säker på att uppföljaren till Poems and Pain kommer sälja bra?
Annars skär jag öronen av mig.
Kan jag få förskottsbetalning
om jag skriver den?
GUIDAD MEDITATION FÖRHÖJT FOKUS OCH ÖKAD KREATIVITET
OM LARAS KUNDE VÄLJA HADE HON FÖTTS I EN FAMILJ
UTAN FÖRÄLDRAR
UTAN VÄRDERINGAR
HOS BABIANER.
LARAS RASADE SAMMAN. TÅRARNA FÖLL.
LARAS FÖRSÖKTE KRYPA BORT FRÅN SIN MAN. FÖR SENT.
PÅ RYGGEN, OVANPÅ ÄRREN
SOM INTE VAR HELT LÄKTA.
Rik, omslaget måste vara ärligt, precis som berättelsen.
Ja, bra.
Det blir en bästsäljare.
Jag skickar manuset till dig.
Jag vill att du gör några citat till baksidan.
Hon har talang.
Hon kan göra en historia om att sälja begagnade toaletter med sin pappa
till något engagerande.
Aliya, känner du Rania Dewi?
Självklart gör jag det.
- Hej, fröken. - Hej.
Hennes bok släpptes i går.
- Ja, jag har läst den. - Okej.
Jag gillar den.
Men jag kan förstå
om vissa inte gillar den.
- Tack, Aliya. - Toppen!
En beundrare åtminstone.
- Jag har fört över förskottsbetalningen. - Det är det jag vill prata om. Så...
Oroa dig inte.
- Jag har ökat den till 15 %. - Ja.
Det är inte det.
Jag kom hit
för jag vill inte prata i telefon.
Jag
vill ställa in uppföljaren till Poems and Pain.
Är du galen? Det är jättebra skrivet.
Jag visade det för Erik. Rik!
Vad tycker du om Ranias nya bok?
Jag kunde inte sluta läsa. Alla 30 sidor på bara 15 minuter.
- Jag kan redan föreställa mig... - Vänta lite.
Var fick du den ifrån?
Du skriver alltid i ett onlinedokument som jag kommer åt.
Det är jättebra.
Alla mina kollegor blev uppspelta när de läste det.
- Det är spännande! - Det ska inte vara roligt.
Våld i hemmet är allvarligt.
Det är allvarligt och relevant.
Boken Period? Nej, den är bara menad för dig.
Man måste alltid vara relevant som författare.
Annars förlorar man läsare och glöms bort av många.
Aliya pratar om toaletter.
Det låter så oelegant.
Men det är relevant. Folk kan relatera.
Vad letar du efter, Ran?
Skriv bara det du har skrivit.
Var inte någon annan.
Var bara dig själv. Det är allt.
- Är det tydligt nog? - Ja.
Okej, öppna appen du precis installerade
och skriv in användarnamnet och lösenordet jag gav dig.
- Vad är det till för, Ran? - Har du loggat in än?
Ja. Jag ser dig nu.
Jag vill att du tittar på mig när jag skriver nu.
Det här är konstigt.
Gör det bara, herrn.
Om jag skriver ryckigt, ring mig.
Vad menar du med ryckigt?
Jag är hemma nu. Min pojkvän är här.
Om du tar av dig kläderna eller något blir han arg.
Är du galen? Det kommer inte hända!
Nu lägger jag på.
Övervaka mig via övervakningskameran.
Om du ser något som inte stämmer, ring mig.
- Ska jag börja skriva nu? - Ja, tack.
Okej.
LARAS STOD RAKRYGGAD I ETT VARMT RUM
HENNES HÅLLNING LYCKADES HÅLLA TILLBAKA TÅRARNA.
LARAS FÖRSÖKTE ANDAS.
MEN HENNES MANS GREPP VAR FÖR HÅRT.
HENDRA ONO - FÖRLÄGGARE
Varför gör du mig alltid arg?
Varför kan vi inte ha det bra?
Jag vet inte vad jag ska göra med dig.
- Asti. - Mamma.
Har du inte ätit middag än, Asti?
- Jag ska mata dig med sked. - Rania!
Rania! Vad händer?
Som tur var kunde jag komma hit direkt.
Jag såg dig göra så här i 30 minuter genom webbkameran.
Vad händer? Är du sjuk?
Stroke?
Tack.
Hände det också när du skrev den första Poems and Pain?
Tidigare var första gången jag upplevde det Laras gick igenom.
Jag insåg det inte, men plötsligt var texten där.
Jag brukade bara känna smärtan.
Nu är min kropp ärrad på riktigt.
Tar du droger?
- Om du gör det kan jag ta dig till rehab. - Såg du mig strypa mig själv?
Var fick jag det ifrån?
Du kanske var för intensiv.
Till slut känner man det karaktären känner.
Jag brukade tänka så.
Den här gången känns det för verkligt.
Jag känner att Laras verkligen existerar.
Jag kan lista ut vem hon är om jag ser hennes ansikte nästa gång.
Nu får det räcka. Sluta skriva så länge.
Behåll handpenningen för kommande böcker.
Men tänk om Laras verkligen existerar?
Om hon upplever det jag ser.
Tänk om det hände i det förflutna?
- Du kan inte göra något åt det. - Nej.
Jag känner att det händer nu.
Det blir farligt om det är på riktigt. Hon ströps bara förut.
Tänk om hon stympas?
Det betyder att du också kan dö.
Vem är du?
Gjorde jag rätt?
MAMMA ÄLSKAR ASTI
"Mamma älskar Asti."
Det är rätt. Perfekt.
Berätta en historia om världen där ute igen.
- Vilken historia? - När pappa gav dig ringen.
Jag har berättat det förut. Det var på en fransk restaurang.
Får man välja mat på en restaurang?
Självklart. Man får välja vad man vill dricka också.
Var pappa fortfarande snäll då?
Pappa var fortfarande snäll när han gav dig ringen.
Ja, din pappa var fortfarande snäll.
Varför är han skrämmande nu?
Varför får vi inte gå ut?
Din pappa älskar mig för mycket. Han älskar oss för mycket.
Han vill inte förlora oss.
Varför tänker han så?
För att...
...jag vet vem han är.
Vem är han?
Asti! Min ring...
- Var la du den, mamma? - Nej.
När jag tvättade händerna satt den löst.
Nej.
Asti, hjälp mig hitta den innan din pappa kommer.
Vad händer?
Jag kom precis hem och är trött, men ingen av er verkar glad.
Varför gråter du, Asti?
Vad är det med Asti?
Varför gömmer du dina händer?
Döljer du något?
- Det är bara... - En överraskning?
Till mig? Låt mig se.
Ringen...
- Tog du av dig ringen? - Nej.
- Nej, det är... - Älskar du mig inte längre?
- Det är inte det! - Varför tog du av den då?
Slå tillbaka.
Slå tillbaka!
Varför?
Varför förändrades du ännu mer?
Ska jag bara leva med Asti och ta bort dig från min existens?
Tills hon är vuxen.
Hon kanske kan tjäna mig bättre.
- Gör inte så mot din dotter! - Jag vet det!
Slå tillbaka.
Slå tillbaka!
Kom igen!
Snälla, kom igen!
Kom igen!
Du har rätt. Hon har blåmärken på revbenen.
Herregud.
Och hennes skalle... Det är okej.
Du måste röntgas i dag. Vi ska undersöka dig.
Jag tror inte att jag klarar av det. Jag är klaustrofobisk.
Du får välja. Klaustrofobisk magnetröntgen
eller en kista?
Jag mår bra, doktorn. Det gör bara ont i ansiktet.
Vem gjorde det här mot dig?
Ska jag följa med dig till polisen? Jag har kontakter.
Vem? Hur kan jag inte veta det?
En patient.
- Kan du komma så nära en patient? - Det räcker. Jag mår bra.
Hendra berättar om det, doktorn.
Poängen är att ingen gjorde det här mot mig.
Vi pratar om det hemma.
- Sängliggande? - Nej.
När du bröt benen då gick du ut på kvällen istället.
Du ska få smärtstillande. Men vi kollar igen om två dagar.
Tack, älskling.
Ran, jag menar allvar. Jag är orolig för dig.
Skjut upp skrivandet.
- Så du tror mig inte? - Jag tror dig.
Är det fel av mig att ha svårt att acceptera det?
Det är ingen vanlig sak.
Låt oss säga att allt du säger är sant.
Du borde ändå inte lägga dig i efter det som hände i går kväll.
Säger du åt mig att bara se på och inte göra något?
Om du lägger dig i blir hon slagen och du blir skadad.
Jag måste ta reda på vem hon är.
- Hur då? - Varje gång jag går in...
Varje gång jag går in i hennes kropp blir min syn klarare.
Jag måste åtminstone se hennes ansikte.
- Om något händer dig igen... - Det är därför
jag behöver din hjälp att hålla ett öga på mig när jag skriver.
Snälla.
Väck mig inte om jag bara får blåmärken.
Om du dör blir jag huvudmisstänkt för att jag är här.
Du får göra en bedömning.
Väck mig bara när jag är i stor fara.
- Hur ska jag veta det? - Det kommer du att veta.
Mamma.
Kommer vi någonsin att lämna det här rummet?
En dag, min dotter.
Berätta en annan historia, mamma.
Vilken vill du höra?
Om döden.
Om vi dör, vart tar vi vägen? Kan vi ta oss ut?
Asti får inte dö.
Asti måste leva tills du blir vuxen.
Lämna det här rummet, gå i skolan, gå på universitetet,
- gå ut, okej? - Jag är rädd att pappa dödar mig, mamma.
Vem är du?
Vad händer, mamma?
Spegel.
Vi har inga speglar, mamma.
Mamma?
Spegel.
Vad hände? Vem är hon?
När träffade du dina föräldrar senast?
För tolv år sedan.
Vad hände?
Jag försökte köra min väns bil.
Rama följde med. Jag körde in i en stolpe.
Och han dog.
Rama var mina föräldrars favorit.
Snäll, smart, flitig, stilig.
Jag var ett vrak.
Upprorisk, gick om en årskurs.
Mina föräldrar förlät mig aldrig.
Så jag har en tvillingsyster?
Ja.
Och ni adopterade bort henne.
På den tiden hade vi det svårt.
Pengaproblem.
Jag jobbade som journalist
på en mediekanal som var emot den nya ordningen.
Jag hörde att jag skulle gripas.
Vi var oroliga
att vi inte skulle kunna ta hand om er.
Varför bara min tvilling? Varför inte jag också?
Vi gav dig till någon annan också.
Men ett år senare ångrade vi det vi hade gjort.
Vi försökte hitta er.
Vi hittade bara dig.
Vi kunde inte hitta din tvilling.
Så ni gav bort mig till någon annan.
Gjorde ni det mot Rama också?
Nej.
- Självklart. - Eftersom han var äldre...
Vet ni var hon är?
Vi har letat efter henne i flera år,
vi har betalat någon för det,
tills för några år sedan.
Vi hittade inget.
Pappa
och jag älskar dig så mycket.
Vi älskar er alla så mycket.
Men vi gick vilse.
Det förflutna dröjer sig kvar.
Så mycket ånger.
Ångrar du också att du födde mig och min tvilling?
Jag ångrade det
för att vi inte kunde ge er
tillräckligt med kärlek.
Rania, du har aldrig haft fel.
Det är vi som sviker dig.
Vi tänker på folket. Vi tänker på landet.
Men vi glömde de viktigaste,
vår son och våra döttrar.
Förlåt mig, Rania.
Förlåt oss.
- Vad ska du göra nu? - Jag måste hitta min tvilling.
Hur då?
Tack för att du stöttade mig hela tiden.
Jag är inte den mest begåvade författaren,
men du stöttar mig alltid.
Du är uppriktig.
Det är inte för att du gillar mig.
Du gillar inte ens kvinnor.
- Är du säker? - Självklart.
Du märkte inte ens mina blottade bröst på bokfestivalen förra året.
Jag skämdes så.
Men allvarligt.
Om något händer mig
vill jag att du ska veta
att jag älskar dig.
Du är en bra person.
Du pratar som om du ska dö.
Jag måste jobba på det här tills jag vet var min tvilling är,
oavsett risken.
Asti.
Mamma, jag känner mig så svag.
- Det är kallt. - Du blir snart bra, min dotter.
Jag tror att jag kan ta mig ut om jag dör.
Gråt inte, älskling.
Vad är det, Laras?
Jag är trött efter jobbet. Jag behöver vila.
Din dotter Asti är sjuk.
Asti blir ofta sjuk.
Hon mår bra i morgon.
Det finns många mediciner i skåpet.
Hon har haft hög feber.
- Hon är brännhet. - Nu räcker det med drama.
Ta henne till sjukhuset nu.
Hur ska jag förklara vem hon är?
Asti! Din dotter! Hon är väldigt sjuk!
Om du inte tar henne till doktorn nu...
Det räcker!
- Sök inte uppmärksamhet genom din dotter. - Du!
Vad är du egentligen?
Inte ens djävlar gör så här mot sina egna barn!
Du är modig nog nu, eller hur?
Slå tillbaka.
Vänta. Håll den hårt.
När du släpper ska jag lära dig en läxa
du aldrig glömmer.
Gör det inte.
Vad väljer du? Himlen eller helvetet?
Gör det inte!
Agartha.
Vad är Agartha?
Vem är du?
Du är inte Laras.
Vem är du?
Asti.
STATLIGT ÄGDA FÖRETAG
Jag vet var han jobbar.
Medan jag tar reda på vem han är och var han bor,
följ med mig till centrum.
PERSONALLISTA FÖR MINISTERIET FÖR STATLIGT ÄGDA FÖRETAG
EXPERTPERSONAL
PROFILSIDA
Jag vet vem du är, din jävel!
Herrn, åk till Widia Nuri-gatan 3. Fort!
- 34 minuter. - Nej, vi har inte så mycket tid.
Ungen kommer att dö. Min tvilling kommer att dö!
Du kunde ju gå in i Laras makes kropp.
Varför gör du inte det och begår självmord?
Jag kan varken kontrollera hans kropp eller Laras kropp.
Har vi inga vapen? Vi behöver ett!
- Är den riktig? - Nej, men det ser så ut.
Kör fort. Mycket fortare. Nu!
- Vad händer? - Jag måste dit fort!
Fort!
- Asti, vakna, min dotter. - Mamma.
- Asti, lämna inte mamma ensam. - Ja, mamma.
Jag försöker öppna ögonen
så att jag inte dör och får vara med dig.
Asti...
Flytta på dig! För Guds skull!
Vem är du egentligen?
Vad vill du?
Om jag dödar henne...
...kommer du också att dö.
Adrian.
- Adrian. - Adrian.
Adrian.
Adrian. Jag vet vem du är.
Adrian Rajasa, industriexpert.
Dör Laras, dör du.
Rania!
- Varför väckte du mig? - Vi är framme.
Ett så här stort hus och de låser det inte.
- Det finns inga vakter. - Han är för självsäker
eller så är han inte rädd.
- Ja? - Ursäkta, frun. Jag är från ministeriet.
Vi måste diskutera en fil med Adrian och hans telefon går inte att nå.
Han sätter aldrig på telefonen på kontoret.
Hallå!
Ursäkta mig.
Var är hans kontor?
Var?
Herr Hendra!
Hallå!
Bort från henne!
Stå där!
Fort!
Laras!
Om ni står stilla blir ingen skadad.
Vad kan du göra?
Vad som helst om jag blir pressad.
Inklusive att döda barn?
Om jag blir pressad, sa jag!
- Döda mig. - Utmana mig inte!
Jag dödar dig!
Ni har tur att jag lät er
göra något i kväll.
Varför då?
För att jag vill bevisa att era lagar
inte gäller mig.
Laras!
Laras, det är jag, din tvilling.
Jag drömmer ofta om dig.
Jag trodde att du var en version av mig
i min fantasi.
Den fria versionen.
Vi sticker härifrån!
Nej.
Om jag kommer ut...
...överlever vi inte.
De är
inte människor.
De är djävlar.
Värre
än djävlar.
Tack.
Laras!
- Laras! - Mamma.
Laras...
Du ska få vad du förtjänar.
Adrian, vem är det?
Är vi utomhus, mamma?
Ran.
Flyttar du ut i dag?
Ett nytt liv.
Även om den jäveln hamnar i fängelse
måste jag hålla henne borta härifrån.
Vad är det?
Jag var här för tre dagar sedan.
Vi har kollat alla övervakningsfilmer och inte hittat något.
- Skitsnack! - Fröken...
Djävul eller något värre, ni ska alla få betala dyrt!
Undertexter: Emilie Johansson