JURASSIC WORLD KAOSTEORI
"RASTPLATSEN"
BASERAD PÅ ROMANEN "URTIDSPARKEN" AV MICHAEL CRICHTON
Jäklar.
Vänta.
Nu!
Spring!
Vad...
Kör!
- Nycklarna är i stugan. - Skojar du?
Min bil står där nere.
Lägg i friläge, vi rullar ner.
Tre, två, ett, nu!
Kom!
Håll i dig.
- Ben! - Det här ingick inte i uppkörningen.
Det finns lättare sätt att hitta mat.
Vi är av med dem.
Vad är det?
Det bevisar inte att vi är jagade.
- Skojar du? - Jag vet inte.
- Det känns bara som ett stort steg... - Du...
Raptorerna kan ha lockats till ljuset eller... nåt.
- Fast... - Vadå?
Raptorerna...
De såg ut som atrociraptorer,
men det släpptes inte ut några från Lockwood-godset.
- Där ser du. Mer bevis. - Jag skulle inte kalla det bevis.
Var det ett sammanträffande att de och jag dök upp exakt samtidigt?
Kanske.
Och att burkarna i ditt larmstaket hade klippts ner?
- Okej, det var skumt. - Nån är efter oss.
Men vem skulle vilja jaga oss?
Jag har några teorier. Titta på dem, om du vill. De ligger där bak.
Jäklar, Ben. Här finns det gott om grejer. Som att kliva ner i din nördiga väska.
"Mantah Corps hemliga undervattenslabb"?
"Köttätande gräshoppor"?
Vad i...
Okej, vi måste prata.
Äter du mat ur en känga? Då måste vi prata om det.
Och... "Ligger Big Raklödder bakom det hela?"
Vad är det här?
Teorier.
Vissa är från den där webbsajten och vissa är mina egna.
Vi kan inte avfärda nånting.
Men just nu kvittar det vem det är som jagar oss.
Men nån gör det.
- Rent hypotetiskt. - Vi kan inte chansa.
Du vet meddelandena från Dark Jurassic?
Den som skickade dem hotade oss alla.
Okej. Jag ringer Sammy.
- Vad... - Telefoner går att spåra. De är farliga.
Du kunde ha stängt av den.
De går att spåra även när de är avstängda.
Tror jag. Eller?
Nej.
Jag var helt säker.
Vi hade ju kunnat slå upp det, men...
Inte nu längre.
Det är rätt kallt. Jag... rullar upp rutan.
Hur ska vi kunna varna alla om vi inte har nån telefon?
- Lär den där sajten ut telepati? - Nej. Där bak...
Paket från Sammy, med returadress på.
Hon vet var alla finns.
Så vi ska åka till Texas?
Yee-haw.
OKÄNT NUMMER
Hallå?
Titta ut genom fönstret.
Vem är det här?
Läget, nörden?
Brooklynn?
Aj.
Är du okej?
Ja, det var persiennerna, bara.
- De knäppte till mig på näsan. - Nej, Ben...
Här är det. Mitt favoritställe på campus.
Först tyckte jag... Men vilken utsikt!
Ja.
College är toppen.
Men ibland måste jag ut och känna att jag får luft.
Varför är det så svårt att känna sig normal nu när allt är... normalt?
- Ser du flygödlorna där uppe? - Ja.
En av dem tog en elevs ryggsäck.
Lägg av.
Hon fick säga till läraren att en dinosaurie ätit upp läxan.
- Vad är det? - Det var kul.
Inte för henne. Hon fick underkänt.
Förlåt. Förlåt, det var tråkigt. Det var tråkigt.
Vad jag menar är att jag vet inte vad som är normalt längre.
Sant.
Annars då? Har du några bra stories på gång? Saker att ställa till rätta?
- Sanningar att avslöja? - Jag försöker.
Det är tufft
för en omvänd influerare som vill bli undersökande journalist.
- Vad säger du om sajten jag visade dig? - Dark Jurassic? Helt otrolig.
Eller hur?
Det är svårt att ta den seriöst när första inlägget lyder:
"Tänk om Nublar 6 dog på ön och doktor Wu har klonat dem?"
Det finns helt klart galna saker där,
men ofta är det grejer som verkar... jag vet inte...
Riktiga?
- Ja. - Ja, som klongrejen.
Förlåt. Jag hade glömt hur trött man blir av att fly från dinosaurier.
Stanna här, jag måste gå på toa.
MAT - AVFART
Hörde du vad jag sa?
- Vad är det? - Vi är skuggade.
Vi har skakat av oss raptorerna.
- Vi vet inte ens... - Inte de. Det är en bil.
Varje gång jag svänger så svänger de.
När jag saktar ner saktar de ner. När jag ökar farten...
- De ökar också farten. - Ja.
- De ger sig inte. - Håll i dig.
Stanna!
- Inte än, jag... - Ben, stanna!
Okej... Den följde kanske inte efter oss.
- Hallonrem? - Hellre en toalett.
Vadå? Jag har gjort det massor med gånger.
Vad är det?
Inget.
- Är bensinen slut? - Nej.
Inte förrän om sex mil.
Vi måste stanna.
Det går fort, vad det än är. Jag lovar.
Tack. Då kan vi köpa riktig lakrits, inte såna här låtsasgrejer.
MOS BENSIN OCH DIESEL
Ännu en nasutoceratops?
En yngre, men den är stor. De måste vandra ner norrifrån.
Vi kanske ska stanna nån annanstans.
Om du inte stannar så hoppar jag ut i farten.
Okej, jag stannar.
Jag bryr mig inte. Det är bråttom.
Bara kom när du kan.
Nu händer det.
Typiskt såna här toaletter. Ingen tvål, inga pappershanddukar.
Du skrämde mig.
Vad gör du... Nej, jag struntar i vad du gör på marken.
Vi måste åka.
Så fort vi har tankat. "Betala i kassan." Jag kommer strax.
Vänta, Du.
Du!
Du.
Ni såg dinosaurien och ändå stannade ni?
Vi hade inget val.
Jag har ringt DFD och bett dem komma och hämta den,
men de får så många samtal
så de vet inte när de kan komma.
Mår din vän bra?
Nej.
Ni ser bekanta ut.
Ja, vi är ganska...
Vi råkar väl bara likna nån.
- Några. - Nej.
Jag känner igen er. Ni är de där ungdomarna som var på den där ön.
Nånting med sju...
- Nublar 6. - Det var kul att prata. Vi måste gå.
Jag litar inte på honom.
- Mackgubben? - Jag hörde honom.
- Han ringde nån om oss. - Han ringde om dinosaurien.
Eller så vill han hålla kvar oss.
Ben, stanna. Det är ingen som följer efter oss. Ingen spårar våra telefoner,
och gubben på macken är inte ute efter oss. Du måste sluta nu.
Tror du inte jag vill det?
Nån hotade oss. Vi blev attackerade av raptorer.
Var är vi säkra? Om vi nånsin blir det igen.
Jag trodde du förstod, men du stoppar huvudet i sanden.
Som du gjorde när hon dog.
Du har rätt. Jag gömde mig.
Men det gör jag inte längre. Jag är här med dig.
För trots det jag har sett och vad som verkar logiskt, så litar jag på dig.
Varför kan du inte lita på mig?
Vad gör den?
Vässar hornen.
Den har fastnat.
- Vi sticker innan den river hela macken. - Va?
- Kan vi locka bort den med buskarna? - De äter inte ökenbuskar.
Har du en bättre idé?
- Det måste finnas nåt där inne. - Jag försöker lugna den.
Hej på dig, kompis.
Vi ska hjälpa dig.
Ta det lugnt, så fixar vi det tillsammans.
Du, här.
- Lökringar? - Det var allt de hade.
Mums. Lökringar.
Nej, det går bra. Ta det lugnt.
Hämta en brandsläckare!
Fort!
Tack. Jag har aldrig varit så rädd i hela mitt liv.
Säg mig, hur överlevde ni där ute? Hur var ni inte skräckslagna hela tiden?
Det var vi. Det slutar man aldrig vara.
Man får bara lära sig att inte låta rädslan ta över. Och vi hade varandra.
Nu får vi nog åka, va?
- Ja. - Så lätt kommer ni inte undan.
Ni måste ladda upp med snacks. Jag bjuder.
Ni räddade ju mitt liv.
Och min mack.
Okej, jag hade visst fel om honom också.
Drick inte för mycket, då får vi stanna hela tiden.
Man går på toa en gång och får höra om det i all evighet.
Till Sammy?
Till Sammy.
Åh, du har riktiga grejer.
Det kan diskuteras. Hallonremmar äger. Men om du gillar lakritsremmar,
vem är jag att döma?
Har du ens smakat dem?
Okej, wow, de var...
Wow. Du vinner.
Jag sa ju det.
Tack, Du,
för att du följer med och ser till så jag inte spårar ur.
Så klart. Vi måste hålla ihop.
- Jag trodde det var min fredsgåva. - Du har rätt.
- Du kan inte äta det framför näsan på mig. - Nej. Först...
Undertexter: Jenny Svensson