СЕРІАЛ NETFLIX
ПАРК ЮРСЬКОГО ПЕРІОДУ ТЕОРІЯ ХАОСУ
ЗУПИНКА
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ М. КРАЙТОНА «ПАРК ЮРСЬКОГО ПЕРІОДУ»
Це триндець.
Чекай.
Зараз!
Біжи!
Що за...
Уперед!
- Я ключі лишив у хатинці. - Ти що, жартуєш?
Мій мікроавтобус зовсім близько.
Ввімкни нейтралку — скотимося.
Овва!
Три, два, один, зараз!
Ну ж бо!
Чекай.
- Бене! - Намагаюся! На курсах водіння це не вчать.
Є легші способи знайти їжу.
Схоже, відірвалися.
Що?
Це не доводить, що на нас полюють.
- Ти жартуєш? - Я не знаю.
- Це якось притягнуто за вуха. - Даріусе...
Цих хижих динозаврів могло привабити світло чи щось інше.
Хоча...
Що?
Хижі динозаври...
Вони були схожі на атроцирапторів.
Щось не сходиться. Їх з обійстя Локвуд не випускали.
- Бачиш? От і доказ. - Я не назвав би це доказом.
А те, що вони з’явилися біля твоїх дверей у ту ж ніч, що і я — збіг?
Можливо.
Збіг, що хтось зрізав усі бляшанки й дзвоники з твого паркана?
Так, це було дивно.
Кажу тобі, на нас хтось полює.
Але чому? Навіщо це комусь?
Я точно не знаю, але в мене є кілька гіпотез.
Подивись. Вони позаду.
Бене, а в тебе чималі запаси!
Тут темно, як у сумці кенгуру.
«Таємна підводна лабораторія "Манта Корп"»?
«Хижа сарана»?
Що за...
Фу.
По-перше, поговоримо.
Ті їси з черевика? Якщо так, тобі треба показатися лікарю.
По-друге... «За всім стоїть крем для гоління»?
Це ще що таке?
Це гіпотези.
Деякі з сайту, деякі мої власні.
Наразі не можна виключати жодних версій.
І наразі немає значення, хто на нас полює. Значення має лише те, що це факт.
Гіпотетичний.
Ризикувати не можна.
Я згадував «Тіньовий Юрський»?
Хтось погрожує всім нам.
Добре.
Наберу Семмі.
Що...
Телефони відстежують. Це небезпечно.
Ти міг просто його вимкнути.
Телефон можна відстежити і коли він вимкнутий.
Напевно. Так же ж?
Ні.
А я був упевнений.
Можна спробувати його пошукати, та...
Навряд чи вийде.
Надворі холодно.
Я закрию вікно.
Як ти планував усіх попередити, якщо в нас немає телефонів?
На твоєму сайті вчать телепатії?
Ні. Глянь позаду.
Це пакунок від Семмі. На ньому — зворотна адреса.
Вона знає, де всі наші.
То ми їдемо в Техас?
Так.
НЕВІДОМИЙ АБОНЕНТ
Алло?
Визирни з вікна.
Хто це?
Сюрприз, дурнику.
Бруклін?
Ти в порядку?
Так, це жалюзі.
Дряпнули мене по носу.
УНІВЕРСИТЕТ ДЕЛАНІ
О, ні, Бене!
Ось. Моя улюблена місцина в кампусі.
Отакої!
Спочатку я така — «Фу»!
Але який вид!
Так.
Коледж чудовий,
та іноді мені кортить вийти за паркан, подихати вільно.
Дивно, як важко почуватися нормально,
навіть коли все нормально.
Бачиш тих птеранодонів?
Так.
Один вкрав рюкзак першокурсниці.
Не може бути.
Вона сказала, що динозавр зжер її домашку.
Що?
Це смішно.
Їй смішно не було, вона отримала погану оцінку.
Мені шкода. Ні, справді шкода. Це так сумно.
Це сумно.
Наразі я взагалі не знаю, чи існує нормальність.
Так.
Як у тебе справи?
Над якими історіями працюєш?
Відновлення справедливості? Викриття неправди?
Я намагаюся.
Важко з «дівча з соціальних мереж»
перетворитися на «журналіста розслідувань».
- Як тобі сайт, який я показував? - Боже, «Тіньовий Юрський»? Крутяк!
Справді?
Його важко сприймати серйозно, бо на першій сторінці написано:
«Нубларська шістка загинула на острові, а доктор Ву їх клонував».
Так. Там чимало вигадок,
але іноді трапляється дещо, не знаю...
Реальне?
Реальне.
Як стаття про клонів.
Вибач.
Я забув, що перегони з динозаврами дуже втомлюють.
Пригальмуй. Я давно хочу в туалет.
ЇЖА — ВИХІД
Ти мене чуєш?
Що відбувається?
За нами стежать.
Ми давно відірвалися від рапторів. Ми навіть...
Не вони.
За нами машина.
Щоразу, як я повертаю, вона повертає.
Щоразу, як пригальмовую, гальмує.
А коли прискорююся...
Вона теж прискорюється.
Так.
- Вона на хвості. - Тримайся.
Стоп!
- Іще зарано, я... - Бене, стій!
Добре...
Може, за нами й не стежили.
Лакричку хочеш?
Мені б у туалет.
Що? Я робив це десятки разів.
Що це було?
Нічого.
- Пальне закінчується? - Ні.
Вистачить іще на 39 км.
Нам треба зупинитися.
Ми швиденько, не переймайся.
Обіцяю.
Дякую. Купимо нормальну лакрицю.
ЗАПРАВКА МО. БЕНЗИН. ДИЗЕЛЬ
Знову насутоцератопс?
Молодий, але великий.
Певно, вони мігрують з півночі.
Може, зупинимося в іншому місці?
Якщо не зупинишся, я вистрибну з машини на ходу.
- Ти цього хочеш? - Добре, паркуюся.
Мені начхати. Це терміново.
Приїжджайте негайно.
Це відбувається!
Типовий туалет на заправці. Ані мила, ані паперових рушників.
Ти мене налякав.
Що ти...
Не питатиму, чому ти на землі.
Нам час їхати.
Спочатку заправимося. «Платити касиру». Зараз повернуся.
Чекай. Даріусе!
Даріусе.
Ви бачили динозавра й все одно заїхали?
У нас не було вибору.
Я телефонував у ДДДП, просив його забрати.
Але в них так багато дзвінків, що вони не знають, коли сюди доїдуть.
Твій друг у порядку?
Ні.
У вас знайомі обличчя.
Так, ми просто...
У нас типова зовнішність.
- В обох. - Ні.
Я вас знаю.
Ви юнаки з того острову.
З якоїсь там сімки.
- З Нубларської шістки. - Помовчав би. Нам час їхати.
Давай. Я йому не довіряю.
- Касиру з заправки? - Я чув, як він комусь дзвонив щодо нас.
Він дзвонив щодо динозавра.
Або нас комусь здавав.
Бене, зупинись на секунду.
За нами ніхто не стежить. Не прослуховує наші телефони.
А заправник посередині пустелі нікому нас не здасть.
Припини вже.
Думаєш, я не хочу? Але не можу.
Нам хтось погрожував. На нас напали раптори.
Хтозна, чи ми в безпеці? І чи будемо колись у безпеці?
Я думав, ти зрозумієш, але ти ховаєш голову в пісок.
Як зробив, коли вона померла.
Маєш рацію. Я сховався.
Але ж зараз не ховаюся. Я тут, із тобою.
Попри те, що я бачив, і відсутність доказів змови,
я тобі довіряю.
Довірся й ти мені.
Що він робить?
Гострить роги.
Ріг застряг.
Витягнемо його, доки він тут усе не розвалив.
- Що?! - Може, кущі його відволічуть?
Насутоцератопси не їдять пустельні чагарники.
У тебе є кращі ідеї?
Усередині має щось бути.
Я заспокою його.
Привіт, красунчику.
Усе добре. Ми допоможемо.
Розслабся, ми всі гуртом тебе витягнемо.
Даріусе? Лови.
Цибулеві кільця?
Це все, що було.
Смачні кільця!
Ні. Усе добре. Заспокойся.
Неси вогнегасник!
Треба поквапитися!
Дякую.
Я ніколи в житті так не боявся.
Розкажіть, як ви там вижили?
Як не повмирали від страху?
Страх був. Він був постійно.
Та ми навчилися не давати страху себе контролювати.
Плюс у нас були наші друзі.
Нам час їхати.
- Так. - Ви так просто не поїдете.
Завантажу вас закусками. За мій рахунок.
Адже ви врятували мені життя.
І мій бізнес.
Схоже, я помилився й щодо нього.
Багато не пий, бо доведеться постійно зупинятися.
Один раз попросився в туалет, і про це нагадуватимуть всю дорогу!
До Семмі?
До Семмі.
Смакота.
Не згоден. Моя лакричка краща.
Як можна їх проміняти на желейних черв’яків?
Ти хоч раз їх куштував?
Гаразд. Вони...
Так, вони...
Добре, ти виграв.
Я ж тобі казав.
Дякую, Даріусе, що поїхав зі мною
й не даєш згубити клепку.
Будь ласка. Нам треба триматися разом.
Це була моя мирна пропозиція!
Авжеж.
Але ж не збираєшся жерти в мене на очах?
О, ні. Спершу...
Переклад субтитрів: Ольга Чернявська