Numele meu e Prometeu.
Unii au auzit de mine. Nu-i bai dacă n-ați auzit.
Tot ce trebuie să știți deocamdată e că sunt prizonier.
De ce?
Pentru că știu prea multe despre o anumită persoană.
Aici locuiește.
MUNTELE OLIMP
Puterea poate să-ți ofere multe lucruri….
Rareori îți oferă bun-gust.
Ce țanțoș pășește!
Extraordinar.
Oricum, numele lui…
Da.
Binecuvântată Olimpie! Muritori,
azi e o zi sfântă, în care mă onorați pe mine.
Faceți asta ca la carte?
Da.
Chiar o faceți, dar n-ar trebui.
E un nenorocit ieșit din comun.
Dar nu vă faceți griji, există un plan pentru a-l doborî.
Planul implică trei oameni și o profeție.
Primul om trăiește aici, pe Pământ.
În Creta, mai exact.
BINECUVÂNTATA OLIMPIA
ZEUS, TOVARĂȘUL MEU
TRĂIASCĂ OLIMPIA!
ORAȘUL HERAKLION
VILA TRACIA
Ea e Euridice.
Preferă să i se zică Riddy.
Nu știe ce rol va juca în prăbușirea lui Zeus.
Ce fac, Dennis?
Ce e cu mine?
Te doare în cot, așa-i?
Acum are altele pe cap.
„Probleme romantice” cred că le numiți voi.
FULGII GAIEI
CĂLCÂIELE LUI AHILE
CEREALE SPARTANE
Nu te poți decide?
Nu, de fapt, nu sunt pentru mine.
Soțul meu mi-a cerut ceva anume,
dar nu-mi amintesc ce a spus.
Nu eram atentă.
E rău?
Sunt o persoană rea?
Ești în regulă.
Dar ăla nu e un zâmbet.
E un țipăt.
Poftim?
Anunț pentru clienți.
Tridente de jucărie, la reducere.
Bun-venit la sărbătoarea de Ziua OlImpiei!
Mai întâi, sacrificiul uman anual.
Vero.
- După asta, Ariadna… - Scuze! Doamnă?
Voiați și aia?
Rodia?
Da, scuze. Mulțumesc.
Trăiască Olimpia!
Sigur.
Dă-mi drumul, te rog! Dă-mi drumul!
Nu te mai zbate!
Lasă-mă! Dă-mi drumul!
Lasă-mă!
- Ce faceți? - E o hoață.
- Nu doar eu. - Ce a luat?
- Mâncare de pisici. - Toți fură.
Până și zeii fură. Mai ales zeii. Ne fură sufletele.
- Deci acum mai și hulești. - Minciuni!
- Lumea n-ascultă! - Vina mea. Plătesc.
De ce nu ascultă nimeni?
- Plătesc eu. - Nimeni nu ascultă!
- Mulțumesc. - Cum doriți.
Ești teafără?
Nimeni nu crede, dar totul se adeverește.
Le-am spus despre cal.
Le-am spus despre bărbații ascunși înăuntru.
Le-am spus!
Hei!
Ne fură sufletele.
Cine ești?
A venit ziua.
Despre ce vorbești?
În fiecare dimineață, te gândești: „Poate azi”, dar nu o faci.
Dar azi o vei face.
Ce anume?
Îl vei părăsi.
Iubirea s-a dus.
Ce mama mă-sii?
„Te rugăm, Zeus, udă-ne recoltele!”
„Te rugăm, Zeus, dă-ne ploaie!”
Trăiască Olimpia!
Cu plăcere!
Ce naiba…
- Nu face asta! - Ce faci?
REGINA ZEILOR
SOȚIA LUI ZEUS
ȘI SORA LUI
Uită-te la ăsta! Arată la fel?
Ei bine, da.
Nu, uită-te mai bine! Uită-te…
Meandrul e o structură divină.
Cât timp curge, Zeus domnește.
Parcă s-a întrerupt puțin.
Arată complet normal.
- Ești sigură? - Da.
- La fel ca întotdeauna? - Da.
- Te-ai uitat atent? Bine. - Da.
- Ești sigură? - Da.
Micul-dejun.
Apropo, unde e fiul nostru?
Fiul tău? Habar n-am.
DIONIS
ZEUL PLĂCERII, NEBUNIEI
ȘI DELIRULUI
SOARTA FALAFELULUI
Îți place slujba ta?
Foarte mult!
- Eu m-am plictisit. - Ce slujbă ai?
Lucrez pentru tata. Dar nu mă ia în serios.
M-aș descurca cu oamenii.
Cu poporul.
Mă pricep. Îmi sunt pe plac.
Vreau să mă implic mai mult.
Mai multă responsabilitate.
Adică să te muți la Resurse Umane?
Exact! Da!
Spune-i ce simți!
Da, nu prea pot face asta cu el.
Nu se pricepe la emoții.
Trebuie să-i iau cadou!
Azi e ziua lui?
Da, să zicem, dar ce să-i iau? Are de toate.
Cel mai special lucru oferit de fiul meu…
Ce?
Un ceas.
Timpul petrecut împreună e prețios.
Ce frumos!
Dionis e neobișnuit.
Mama lui era muritoare, dar Zeus îl făcuse zeu.
Ai ajuns!
Grozav!
Iar asta-i deranjase pe unii.
- Bună! - Bună!
De fapt, Hera o transformase pe mama lui Dionis în albină.
Vrei miere?
Hei!
Urmează să prezinte un monument în cinstea noastră în Creta.
După partea asta.
Ador partea asta.
Și aici e Agata din Heraklion,
care a acceptat să fie sacrificiu uman, urmând să moară în numele Olimpului.
Agata.
Mulțumesc, Agata.
Uite ce pantofi urâți are Agata!
Da. Tată, ți-am luat un cadou.
Da?
Ce?
Măiculiță!
Dragul meu băiat!
- Da. - Deschide-l!
E un ceas.
Da, pentru că timpul petrecut împreună e prețios.
Bine spus!
Da, dar am deja ceas.
Și e de la prietenul nostru Hercule.
E un fel de talisman.
Dar ăsta e de la mine, tată.
Ce-ar fi să-l probezi?
- Să-l probez? - Da, probează-l!
Bine.
Da.
- Nu. - Nu?
Nu.
Scuze.
Copilule de mingi!
Pune cu mare atenție cadoul ăsta
lângă porcul minunat pe care tocmai l-au trimis din Atena!
Nu te întrista!
Așa.
Hei!
Nu face asta cu scaunul!
Nu face asta!
Tată, vreau să vorbim.
Da, spune-mi!
M-am plictisit.
Stai! Îl vezi pe președintele Minos?
Cetățeni din Creta, Binecuvântată Olimpie…
E un idiot.
Știi?
Nu, tată, vorbesc serios. Vreau o promovare.
Zeul iubirii, al războiului, al înțelepciunii!
Nu știu, ceva serios, ceva cu influență.
Ce?
Dionis, nu e nimic în neregulă să fii un zeu de categorie ușoară.
Fiecare are locul lui.
- Suge-o! - Hei!
Nu-i spui mamei tale s-o sugă!
Nu e mama mea.
Cere-ți scuze!
Nu.
Cere-ți scuze!
Iartă-mă!
Ești iertat.
Mă dau bătut.
Nu fi obraznic! Stai jos!
Încearcă să fii drăguț!
Doar ești zeul petrecăreților.
Uite cât de formal…
Arată minunat.
Sincer, m-am emoționat.
- Îmi place să urmăresc asta… - Hei!
Nu-i de mirare că doar eu vin aici.
E o dezamăgire.
Nu…
- Cu ce am greșit? - N-ai greșit, dragule.
Ba da, pentru că are dreptate. Copiii noștri nu vin acasă.
Dragă, mă ai pe mine.
…căci truda în cinstea lor nu e niciodată în zadar.
Începem! Bine!
Astăzi, am onoarea de a dezvălui un monument dedicat zeilor.
Hai! Arată-mi!
Binecuvântată Olimpie!
Să văd!
NAIBA SĂ-I IA DE ZEI
Ce înseamnă asta?
Cine a făcut asta?
Zeus…
Cine a făcut asta?
Nu e ce mi se pare mie, nu?
NAIBA SĂ-I IA DE ZEI
- E rahat? - Cine i-a pângărit pe zei?
- Mi-a sfidat familia? - „Naiba să-i ia de zei”?
Zeus…
„Naiba să-i ia de zei”?
- E blasfemie. - Calmează-te!
Omule, nu azi.
- Tocmai azi? - Zeus…
Nu.
Îi rad pe mizerabili de pe fața Pământului.
Ba nu.
Am mai vorbit despre asta.
Puterea presupune delegare.
Sunt doar câțiva hulitori. E sub demnitatea ta.
Sună-l pe Poseidon!
- Eu însumi… - Nu.
Zeus, ești regele zeilor!
Tu ești regele zeilor.
Oamenii nu sunt o amenințare pentru tine.
REÎNNOIRE
ORFEU - MUZĂ
NOU ALBUM DISPONIBIL
VILA TRACIA
Viață amară pentru un bărbat…
Bună!
Ești bine?
Vrei vestea bună sau vestea rea?
Rea, mereu rea.
Cred că am greșit cerealele.
Dar…
Ce?
Vestea bună e că…
astea au și o jucărie.
Bine, e bine.
Foarte bine.
Ce melodie cântai acum?
De ce? Ți-a plăcut?
Cred că l-a adormit pe Dennis.
Dennis.
Unde e Dennis?
O voi cânta în deschidere la palat,
dacă apucă să curețe monumentul între timp.
- Ce? - N-ai văzut știrile?
Monumentul de la palat.
Așa. Ba da. Am văzut.
Se spune că au fost troienii.
- Bravo lor! - Da.
Mi-a fost dor de tine azi-dimineață.
Nu-mi place când nu ești aici.
Cum se numea?
Melodia?
Ce faci, amice?
Melodia, Orfeu?
„Euridice”.
Ce?
Numele meu? Deja…
Deja am apărut pe afiș…
Credeam că-ți place afișul.
Nu-ți place?
Nu, eu…
Doar că…
Ce?
Nu știu. Nu poți să mă iubești discret?
Păi…
nu.
E chiar așa de rău?
Nu.
Riddy?
Riddy…
Ce s-a întâmplat?
Nu există singurătate
ca cea pe care-o simți când se duce dragostea.
Mai ales când cealaltă persoană încă nu știe.
A venit ziua.
Riddy încă nu vrea să vină ziua.
Nu are destul curaj.
Oricum, nu deocamdată.
Băga-mi-aș!
Bună! Da. Scuze.
Cinci minute.
Scuze.
Hopa!
Du-te!
E cineva?
E cineva? Știu că mă vezi cum stau aici.
- Scuze, Calli. - Deschide ușa!
- Intră! - Mulțumesc. Doamne!
- Când întârzii, mă ia cu rău. - Te iubesc.
- Bună, Cal! - Te ia o mașină.
- Iau un taxi. - Ce?
- Un taxi? - Da! Le mai știi?
Nu, deja am chemat mașina.
- Scuze. - Bine.
Vei veni, nu-i așa?
- Ce? - Diseară.
- Sigur că da. - Bine.
Și… Da, te iubesc.
Da, și eu te iubesc. Să mergem! E minunat.
- Te îmbraci în negru? - Da.
- Bine. - Îmi place.
Haide, Zeus!
Are dreptate.
Ești regele zeilor!
Regele zeilor.
Regele…
nenorociților de…
Ce…
Ce mama mă-sii e asta?
Ce e asta?
Și așa începe.
PROMETEU
Apropo, eu sunt ăla.
Salut!
Sunt simpatic?
Îi spune celui al cărui ficat e ciugulit zilnic de un vultur.
Dacă ești cum?
Sunt simpatic?
Oamenii mă plac?
Nu par să mă aprecieze?
Despre ce vorbești?
Îți amintești că, înainte, de Zilele Olimpiei, făceam grătar?
Toată gașca. Dansam toți în jurul Meandrului.
- Da. - Copiii țineau toasturi.
Eu și Hera făceam dragoste divină
la lumina lunii, ne cream amintiri.
În fiecare an.
Ce e…
Vezi chestia asta?
Haide!
Haide! Profeția asta…
Zeus…
Cred că se va întâmpla.
Se întâmplă.
Citește-o!
Știu ce spune.
Citește-o, am zis!
Te rog!
„Apare o linie, ordinea se sfârșește, familia piere, haosul domnește.”
„O linie.”
Vezi asta?
Vezi ridul ăsta?
Ridul vertical? Nu.
E linia din profeție!
Tocmai am descoperit-o.
Ar trebui să fiu nemuritor.
Ce înseamnă asta?
Îmbătrânire?
- Zeus… - Ce urmează, să-mi slăbească oasele?
Retragerea gingiilor? Pofta de prune hidratate?
„Ordinea se sfârșește”, așa spune.
Prietene, mă sfârșesc.
Oamenii așa se poartă. Mă hulesc.
Tocmai mi-au profanat monumentul.
Vor să mă răstoarne.
Știi ce am văzut în Meandru?
Ce?
O întrerupere.
Am făcut tot ce-am putut pentru familia asta mult prea mulți ani
ca să privesc neputincios cum piere.
Prometeu, erai acolo! Știi!
Ai văzut prin ce am trecut cu tata!
Psihopatul ăla nenorocit.
Da.
N-ar trebui să mă supăr că tot ce am construit până acum
e pe cale să se prăbușească, să fie distrus?
Te rog, spune ceva!
- Ceva! - Haide, Zeus!
Ești regele zeilor. Nimic nu-ți poate face rău.
Profeția nu se poate împlini. Ele sunt pentru oameni.
Nu e un rid nou.
Meandrul nu se întrerupe.
Profanarea s-a întâmplat fiindcă Poseidon e leneș și nu menține ordinea în oraș.
Nu poți fi distrus.
Mulțumesc.
Mulțumesc, prietene drag!
Cu mare plăcere.
Un găgăuță insipid.
Dar îl iubesc.
E singurul meu prieten din lume.
Așa-i că e un lucru remarcabil?
Bun.
L-am mințit pe Zeus.
Profeția se poate împlini.
Chiar poate fi distrus.
Și, dacă anumiți oameni își vor deschide ochii, va fi.
„De categorie ușoară.” Cum adică-s de categorie ușoară?
Oricine le oferă adăpost Celor 7 Troieni va fi arestat.
Sunt teroriști și hulitori.
Naiba să-i ia de zei!
Ce dracu'?
Nu mișca!
Troian ticălos!
- Ai țigări? - M-am lăsat.
- Bravo! - Ar trebui și tu.
Așa voi face!
Știi, am fost la slujbă la templu.
Poate am un pliant…
- Vin înapoi! - …pe aici, pe undeva. Ce?
- Hei! - Nu pleca nicăieri!
Nebun. E nebun.
Un pachet de 20 Boreas.
E în regulă.
Hei!
Tu ești, nu?
Poate?
Drace!
Autograf pe cap?
Da. Sigur.
ORFEU
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Hei! Vino aici!
E Orfeu!
E chiar Orfeu!
Viața e faină, nu?
Da.
Diferența dintre percepție și realitate poate fi crudă.
CONCERT OLIMPIA ORFEU
APEL DE LA CALLI
Poți opri aici, te rog?
Succes! Sunt mare fan.
E Ari. N-o uitați! E importantă. Ne întoarcem la ea.
Mulțumesc.
Nu are încredere în mine, nu mă prețuiește.
Despre asta e vorba.
Îi voi arăta de ce sunt în stare.
Cum te numești?
Iulius.
Vrei un sfat?
Sigur.
Găsește-ți un scop pentru tine, nu pentru tatăl tău!
Poftim!
Hei! În cinci minute.
Riddy a ajuns?
- Am nevoie de ea aici, Calli. - Da, tocmai a ajuns.
Da.
- Poți aștepta? Vin repede. - Întorc mașina.
Fiți amabil!
Da?
Solicit o destăinuire cu Tăcuta.
Acum?
Da. Acum.
Lumea merge la Tăcute ca să-și destăinuie cele mai întunecate gânduri,
neștiind că mărturisirile lor sunt păstrate de Hera.
Îi oferă putere.
Iartă-mă, căci iar am fost necredincios.
Ce e cu mine?
Ele îi alină inima absentă.
L-am urât mereu. De la început.
Iat-o, Tăcuta!
Fie ca vorbele rostite să te ajute!
Fie ca Hera să-ți aline durerea sufletească!
Vero.
Bună, mamă!
PAZĂ
Ce mai faci?
Binecuvântată Olimpie, să ne supunem zeilor și să-i onorăm!
Vero.
În mod discutabil, încep cu ceva complet nou.
E pentru cea care mă completează.
Mă salvează, în mod repetat.
Nu-i place când o spun, dar așa e.
E pe aici, pe undeva.
Riddy!
Te iubesc din toată inima.
Nu-l mai iubesc pe Orfeu.
Ar trebui…
dar nu-l iubesc.
Viața mea nu-mi mai aparține. Sunt a lui. Soția lui. Muza lui.
Trebuie să-l părăsesc.
Dar nu pot.
Știi de ce?
Din cauza ta.
Știi, eu…
credeam că te vei răzgândi.
Când eram mică, mă rugam.
Mă rugam Herei să mi te dea înapoi.
Cât a durat
să-mi dau seama că nu te vei mai întoarce? Zece ani?
Mi-ai dus dorul vreodată?
Da?
Te rog, poți să-mi spui ce să fac?
Te rog!
Îmi știu profeția, mamă.
Nu vreau asta. Vreau să mă ajuți.
Asta vreau.
Zeilor nu le pasă.
Ai renunțat la mine pentru ei.
Ți-ai tăiat limba pentru ei, dar lor nu le pasă.
Îi doare în cot de noi.
Așa că eu zic să-i ia naiba.
Ai înțeles?
Îi sfidez. Îi sfidez pe zei.
Mai taci!
Pa, mamă!
Fiecare oră, fiecare clipă dureroasă
Ne îndreptăm spre Asfodel
Ținându-ne de mână Trece-mă râul
Eu…
Gură la gură Plămân lângă plămân
E prea mult Să-ți inspir aerul din plămâni?
E prea mult Să suporți povara acestei iubiri?
Dar eu…
Vreau să trag respirația ta în piept
Vreau să fiu adevăr și să fiu mit
În toate zilele și în toate nopțile În viața asta amară
Eu…
Căci tu îmi ești viață și moarte
Gândurile-mi curg în ritmul tău aparte
În toate zilele și în toate nopțile În viața asta amară
Prin focuri Și în cele mai nebunești momente
Eu tot la tine mă voi gândi
E cam greu Să suporți povara acestei iubiri?
E prea mult Să-ți inspir aerul din plămâni?
Dar eu…
Vreau să trag respirația ta în piept
Vreau să fiu adevăr și să fiu mit
În toate zilele și în toate nopțile În viața asta amară
Eu…
Căci tu îmi ești viață și moarte
Gândurile-mi curg în ritmul tău aparte
În toate zilele și în toate nopțile În viața asta amară
Hei!
Ți-am spus că-l vei părăsi azi.
Azi îi părăsești pe toți.
APARE O LINIE, ORDINEA SE SFÂRȘEȘTE
Iată ce ar trebui să știți despre profeții…
FAMILIA PIERE, HAOSUL DOMNEȘTE
nu există două identice.
Se presupune.
„Apare o linie…”
E aici.
Nu e aici.
Futu-i!
Eu…
Iertați-mă!
Eu…
Hades, stăpân al morții, îți oferim acest talisman…
Futu-i!
Nu pot să fac asta.
O faci tu? Te rog!
Hades, stăpân al morții, îți oferim această muritoare, Euridice.
Acceptă-i moneda și acordă-i liberă trecere prin Cadru!
Binecuvântează tranziția ei glorioasă,
Reînnoirea tuturor sufletelor umane.
Fie ca a lui Euridice să fie glorioasă!
În numele Olimpului, ne rugăm.
Vero.
Dionis și-a găsit scopul.
Să-l ajute pe Orfeu.
El ar face orice ca s-o recâștige pe Riddy.
Orice.
Vestea bună e că astea au și o jucărie.
Vreau o armă.
Bine, Riddy.
Voi…
Voi veni după tine.
Hei!
Futu-i!
Doamne!
Futu-i!
Nu…
Nu!
De ce ai făcut asta?
Doare în draci!
Eu…
Scuze.
De ce? De ce m-ai împușcat?
N-am vrut.
Dacă ți-aș spune că poți s-o revezi fără să mori?
Există o cale.
Tu cine ești?
Și de ce nu sângerezi?
Zeii nu sângerează.
Și ar trebui să mai știți despre profeții…
că doar oamenii au parte de ele.
Zeus n-a fost mereu zeu.
Nu el v-a creat.
Era unul dintre voi.
De asta îl puteți distruge.
Am așteptat mii de ani
oamenii potriviți, la locul potrivit, la momentul potrivit.
E singura noastră șansă.
Apare o linie, ordinea se sfârșește,
familia piere…
haosul domnește.
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă