Cenis!
Has canviat.
Què feu aquí?
Però no…
no he tornat al campament.
Deshonres els déus i la teva tribu.
Vero.
Mare?
Hi havia un paio.
On és…?
On és aquell paio?
Què he fet?
Què collons he fet?
Què has fet?
Amb xocolata o sense?
Hi havia formatge, però me l'he menjat. Ho sento.
Anit vas agafar un bon pet.
Vols recuperar la teva dona? Has d'estar fort. Menja.
Que nutritiu!
Creia que t'havia somiat.
Molt bé, seu.
Vinga, seu.
Puc…?
¿De debò que puc…
recuperar la Riddy sense morir?
Sí!
Però ens hem d'afanyar.
No ha de travessar el Marc.
L'INFRAMON RIU ESTIX
Si us plau, vagin a la coberta
per veure un vídeo d'orientació del nostre senyor Hades.
Quina és l'única certesa de la vida?
Que s'acaba.
Si els éssers humans poden estar segurs d'una cosa, és de la seva mort.
Alguns deveu estar aterrits,
altres molt emprenyats.
Potser pensàveu que no us tocava, però us donaré un consol.
La vostra devoció als déus, a mi i a la meva família, us ajudarà.
Els engego a la merda.
M'has sentit?
Els desafio.
Desafio els déus.
Com millor ens hàgiu servit a nosaltres i a la Terra,
més gloriosa serà la vostra pròxima vida.
El vostre ferri està travessant el riu Estix,
la massa d'aigua que uneix la Terra amb l'inframon.
Us esperem al port.
Us guiarem fins a la següent etapa del vostre viatge al riu Leteu,
on els nostres amables bussos us ajudaran a entrar a l'aigua
i travessar…
El Marc.
Jo el vaig crear.
El vaig crear per a vosaltres,
perquè els vostres àtoms puguin tornar alegrement a la Terra.
No ploreu per la vida, hi tornareu.
Benvinguts de nou a l'inframon.
Tot anirà bé.
FELIÇ RENOVACIÓ
DÉU DE LA MORT
(SE SENT CULPABLE)
A veure…
Encara ets aquí?
Hola?
PERSÈFONE REINA DE L'INFRAMON
Hola?
Què? Sí.
Sí, soc aquí.
Estic en altaveu?
No.
Llança! Sí.
Enviarem un missatge als qui van emmerdar el monument, d'acord?
- Contesta. - Sí.
D'acord.
Ja has entrenat més bussos?
No.
No, estem treballant en el procés de selecció.
Perdona? Què?
Per a què necessites un procés de selecció?
Només cal traslladar gent.
- No? - Zeus, respectuosament…
- Sabia que estava en altaveu. - No és fàcil trobar bussos.
Ja hem acceptat i entrenat tots els treballadors de l'inframon
que eren aptes.
Si en contractem més, tindrem treballadors mediocres.
I què? No tenim temps per a això.
No m'importa si no són aptes.
És control de masses, Persèfone, no art.
Contracta més bussos avui!
Llança!
No és un art, però requereix habilitat.
Zeus, guiar ànimes humanes a través del Marc
és un procés complex i delicat.
No podem,
si volem preservar la integritat de l'inframon,
permetre que els estàndards…
Hola?
Ho farem.
Què…?
D'acord.
Sí, perfecte!
Bé.
Ja que hi som,
que potser heu vist el meu rellotge?
L'he estat…
M'han penjat.
Treballes massa.
Com creus que serà la teva pròxima vida? Què esperes?
Doncs…
No ho sé.
Espero no malgastar-la.
Per què? I tu?
Bé, em vaig sacrificar el Dia d'Olímpia.
D'acord.
Imagino que tindré una vida millor.
Volia ser una tàcita, però, per desgràcia, no em van trucar.
Però vaig servir Hera.
Em vaig formar per extirpar-los les llengües a fi d'honrar-la.
I no em vaig casar, evidentment.
Per voluntat pròpia?
Sí.
Per voluntat pròpia.
Ets molt jove.
Com has mort?
Bé, em va atropellar un camió després de desafiar els déus, així que…
Suposo que renaixeré com a gos o pedra.
Qui ho sap, oi?
Ja ho veig.
Bé.
Bona sort.
Vero.
Merda.
Hòstia! Morirem!
No puc morir i no deixaré que moris. Tranquil.
Com ho puc saber?
Com sé que ets qui dius ser?
Dionís.
Els déus sempre hem estat aquí,
però només ho sabeu si nosaltres volem.
Has de confiar.
Tingues fe.
Ho podràs fer?
No!
Anit tenies una pistola al cap. Calma.
No!
Merda!
Obre els ulls.
Collons!
De conya!
Ben fet. Ha estat genial, molt bé.
Ei! Què…?
No passa res. Me n'havia d'assegurar.
Per què m'ajudes?
No passa res per ser una mica simple, Dionís.
M'agrada la teva música.
Vinga, parla'm de la teva noia!
CARONT
Tot el personal a les seves posicions, si us plau.
Benvinguts a l'Asfòdel.
Formin una cua ordenada i passin pels torniquets.
Feu cinc fileres, si us plau.
Que siguin ben rectes.
Gossos preparats.
Els gossos cèrbers estan treballant.
Si us plau, no els acaricieu.
Vinga, avanceu!
Surt, si us plau.
Vinga.
Ei, tranquil! Fotis.
Va, Fotis. Som-hi.
Surt, si us plau.
- Per què? - No passa res. Calma.
- Per què lladren? - Acompanya'm.
On anem? Em renovaran, oi?
- T'ho explicaran quan… - M'ho pots dir?
On anem?
Digue-m'ho!
Tot anirà bé. T'ho prometo.
Som-hi.
He dit que hi havia tres humans involucrats en la caiguda de Zeus, oi?
CENEU
Ell n'és el segon.
Ceneu va morir fa deu anys.
Ja sabeu com.
Igual que la Riddy, no és conscient de la seva importància còsmica.
Bon noi.
S'ha llevat pensant que avui seria un dia més a l'inframon
i que, com sempre,
només se centraria en el passat…
i ignoraria el present.
Som-hi.
Però avui canviarà la seva vida.
Ceneu, Prue, enhorabona.
Us han ascendit.
Em dic Medusa, i us formaran per ser bussos.
- No vull ser bus. - Disculpa?
- No he demanat la feina. - Jo sí, i sempre m'han rebutjat.
- Ja ho sé. - Òndia! És meravellós!
Escolta, faig bé la meva feina.
No és cert, però no m'agrada que em robin treballadors.
Són ordres de Persèfone.
Escolteu, espero algú.
Qui?
La seva mare.
Ja deia jo.
- És molt reservat. - Tothom espera algú.
- Jo no. - Sou aquí per treballar.
No, no hi vull anar. Em quedo aquí.
Que interessant.
Sembla que treballes
pensant innocentment que aquí tens poder de decisió.
I els nostres gossos?
Els bussos no utilitzen gossos.
Ho sento.
M'agraden més els gats.
Disculpi, senyora.
Vostè és la cèlebre Medusa? La que…
- Per què no m'he convertit en pedra? - Ets morta, collons.
Vinga, afanya't! Som-hi!
Et visitaré.
T'ho prometo.
- Cuida-la, entesos? - El pròxim ferri arriba d'aquí 90 minuts.
Som-hi.
Es diu Fotis.
Vol dir "llum".
Se me'n fot.
Avanceu, si us plau. No us heu de preocupar per res.
On anem?
Anem al Marc? Em pensava que hi anàvem.
- Jo també. - I jo.
- No hi anem? - Són afers administratius. Continua.
Si és pel que vaig dir al temple…
Avança, si us plau!
- Hi ha una administració a l'inframon? - Avança!
Però ens renovaran, oi?
NO CAL SER MORT PER TREBALLAR AQUÍ, PERÒ ÉS ÚTIL
On som?
Exactament on has de ser.
- Què fas? - Estem fent cua!
Aquest home competirà, Patricia.
- Què? - Com sap el meu nom?
- Era Orfeu? - Qui?
Hola!
Passa.
Hola! Soc jo, tresor. He tornat.
I tant!
Tu qui ets?
- Jo… - Hola, Poli.
Ell ve amb mi.
Taula u. Benvingut a La Caverna.
És una broma?
Com dius?
La Caverna.
M'has portat a La Caverna.
Ves a la merda.
La Caverna té fama…
LA CAVERNA
…però no bona.
Hi va la gent desesperada per intentar accedir a l'inframon.
Hi ha públic.
És un esport.
Però mai acaba bé.
FI DE PARTIDA
Ei!
Escolta.
No sé qui o què ets, entesos? I no m'importa.
No he vingut perquè m'humiliïn.
Et queda clar?
Que t'humiliïn? Per què ho dius?
És una estafa! Tothom ho sap! Ningú recupera ningú!
No, això no és cert.
És possible portar algú de tornada. Ningú ho ha fet, però tu pots.
Entesos? Sé que pots.
El teu amor vencerà la mort.
Què he de fer?
És un concurs!
Col·lega, és un concurs!
Entesos.
Dionís.
Mocós de merda.
Parlaré amb un dels altres.
Hola?
Ares.
Hola, soc el papa.
Crec que estic deixant un missatge al contestador.
Com estàs, nano?
Volia saber si ets per aquí
i preguntar-te si, no ho sé, encara estàs emprenyat amb mi.
En fi, necessito ajuda.
Per casualitat vas veure el desastre del monument a Heràclion l'altre dia?
Et va ofendre? A mi em va ofendre molt.
Molt bé, adeu.
Caram, que interessant.
A veure.
Ningú és a casa, collons?
Què passa?
Hola, Atena.
Soc el papet.
Em vols ajudar a crear alguns mites?
Hola?
Apol·lo, soc el pare.
Hola, Afrodita. Soc el papi.
Àrtemis?
Soc el papetó.
Ningú està disponible? Escolten els meus missatges?
Ja saps, el papetó.
Hermes, contesta!
Família de merda.
Els fills de Zeus sempre el deceben.
Desgraciats!
Teniu!
En la seva infinita saviesa, sempre en té alguns en camí.
Sí!
El bebè.
Fes el que vulguis. No li pots fer mal.
Sí.
Què serà?
Què farà?
- Coses increïbles. - Sí?
Sí.
Merda.
Potser són els meus pares.
Hòstia puta.
Per a la meva bellesa embarassada, costelles espartanes
i ginebra troiana.
No em diguis que no hi pot haver pau a la Terra.
Entesos, molt graciós.
Em pensava que eres el meu pare.
Qui és aquí?
No em fa gràcia.
Zeus.
- Qui…? - De què parles?
No.
Hola.
Qui ets?
La seva dona, petitona.
Escolta'm bé.
Enhorabona.
Tens un gran futur fotent claus.
I ets guapíssima. Entenc perfectament que t'agradi.
Però vam acordar que no tindries més fills.
Ho sento.
Ajuda'm.
Què collons m'està passant?
Hera, això és necessari?
En absolut.
Zeus, per què? Per què vols un bebè?
Per la teva arruga?
Aquesta arruga no és nova.
Ho sento, però val més que et calmis.
Si us plau, no em matis.
No et mataré. No.
Seria molt poc creatiu.
Si us plau…
Serà divertit. Tinc tota una col·lecció.
Fes-ho.
Deixa que me'l quedi. Serà l'últim.
- Només… - No.
- Hera… - No! Tots.
Tots aquests mestissos són un maldecap.
És vulgar, paranoic i humà.
No els necessites.
Bé.
Ens serviré una copa.
Quan torni, vull que sigui mort.
Veus com tenia una col·lecció?
Per què tothom és tan feliç per aquí?
Com…?
Encara vas mig despullat.
Per a tu.
Millor. Et vull consultar una cosa.
Vinc de la Terra.
D'incògnit, evidentment.
Tots els humans que hi he vist
estaven visiblement…
alegres.
No tenien por.
I només em veneren quan estan aterrits.
I per què…?
Per què et molesta?
Abans no et molestava quan no et veneraven.
- Prometeu! - Què?
Abans no tenia aquesta arruga.
No, m'estic debilitant i ells ho senten.
Així que crec que hem de tornar als vells temps,
quan tots els humans vivien amb els nervis de punta.
No he estat prou estricte.
Em posaré en mode anihilació.
Sense distincions. Fa temps que no ho faig. Eliminaré…
crec que la meitat.
La meitat de què? Del món?
Els fregiré, collons.
Els petrificaré i els desmoralitzaré fins a la submissió.
Recordes quan, de petits, vas matar totes les formigues?
Una et va mossegar, les vas cremar totes i vas plorar durant una setmana.
No recordo plorar.
Vas plorar. I recordes la cadella?
Hèstia. El teu papa la va atropellar.
Escolta. Tu l'estimaves.
Adoraves aquella cadella. És així.
El teu amor li va tornar la vida i es va quedar amb tu per sempre.
És cert.
És el vell Zeus, en qui jo creia.
Hi ha moltes maneres de venerar.
Ho saps. L'amor mou muntanyes.
Tu controles el relat i expliques les històries.
Espera.
La teva resposta a tot això és que els hauria d'explicar històries?
Només dic que no cal destruir-ho tot per controlar…
Escolteu,
faig el que puc per protegir-vos.
Vaig poder organitzar unes coses abans d'acabar aquí, però estic…
limitat.
Enyoro tant la Terra…
No us ho podeu ni imaginar.
Vinga, Riddy.
CENTRE PER ALS CASOS NO RESOLTS
Aparteu-vos. Vinga.
Benvinguts!
Vinga. Traieu-vos les armilles. Avui ningú es ficarà a l'aigua.
No està encès.
És…
Com l'encenc?
Ho pots fer tu?
Bé, els gossos han estat tota una sorpresa, oi?
Us deveu preguntar per què sou aquí.
Per què hi som?
Perquè us han enterrat o incinerat sense monedes.
- Vol dir que… - Què?
No podeu travessar el Marc i renovar-vos.
Ves a la merda, Geri!
Qui és la Geri?
La meva germana.
L'important és que no us n'avergonyiu.
Preneu-vos el temps que calgui per acceptar-ho.
Ara us sobra el temps.
Ho sento, disculpi. Crec que han comès un error.
No és cert.
Sí, n'han comès un.
- El meu marit s'ocupava de la moneda. - I què?
És impossible que m'hagi enterrat sense la moneda.
Mai faria una cosa així.
Bé…
No volia ofendre…
- Només intento dir-li que hi ha un error. - No hi ha errors.
Aquí no.
D'acord.
Llavors tota aquesta porqueria només és una façana?
No s'assembla gens al vídeo, així que…
No hi ha errors.
Sí?
I què serà de nosaltres?
Aquí teniu de tot. Sala de jocs, cantina, un bar,
pistes de tenis i tindreu les vostres pròpies habitacions.
Tot el que necessiteu.
Però què farem?
Treballareu.
Us assignaran els vostres sectors d'aquí uns dies.
Ni parlar-ne. M'he de renovar.
Van entregar la meva infància als déus.
Em van treure la meva mare. Necessito girar full.
Em deuen una nova vida.
Els déus no et deuen res.
Llavors ens quedem així?
Quant de temps?
Només 200 anys.
Després tindreu una oportunitat.
Lloat sigui Hades i la seva generositat.
Vero.
Ja tornarà.
Serà divertit.
Cambrer!
- Digue'm que faig el correcte. - Fas el correcte.
- Més fort. - Fas el correcte.
Més fort, collons!
- Fas el correcte! - Sí!
L'entrada?
No tinc…
Merda, no tinc la cartera.
Potser el meu amic…
No tinc efectiu.
- Ho sento. - Espera.
L'aliança.
L'acceptaries?
Sí, d'acord.
Això és romàntic de collons.
T'has canviat la camisa?
- Qui són? - Les Moires.
LES MOIRES ÀTROPOS, LÀQUESIS, CLOTO
Fan preguntes i gestionen el marcador en molts sentits.
Benvinguts, jugadors!
Sí!
Soc Polifem, guardià de La Caverna.
Aquesta tarda, tenim tres concursants.
Tots juguen per tenir l'oportunitat d'enganyar la mort
i portar de tornada algú de l'inframon.
I tant!
Evidentment, l'entrada només és el començament.
També haureu de pencar allà baix.
Si aconseguiu baixar.
Bona sort a tots!
- I ara què? - Concentra't.
Esteu preparats?
Sí!
Sí! Vinga!
Sí!
Primera volta.
Si us plau, marqueu cada piga, llentilla i imperfecció del vostre ésser estimat.
Merda…
LETEU
Pròxima parada, el riu Leteu.
Com tots sabeu,
els bussos han d'ajudar els qui acaben de morir
a travessar el riu Leteu.
Us ensenyarem com organitzar i dur a terme aquest procés.
Té moltes facetes i sembla molt més fàcil del que és.
Disculpeu. Deixeu-nos passar.
- Si us plau, formin una cua ordenada… - Aparteu-vos.
- Gràcies. - Els bussos els ajudaran.
Tractin-los respectuosament.
No es tolerarà cap agressió.
Vinga, gent, endavant.
Va, som-hi.
Formin una cua ordenada i passin pels torniquets.
Els bussos els ajudaran. Tractin-los respectuosament.
Vinga, escolteu-me.
No podeu obligar ningú a nedar ni travessar el Marc.
El lliure albir no és gaire eficient.
Per això us necessitem.
Els bussos són essencials.
Vosaltres guieu, sosteniu, escolteu.
Els feu entrar a l'aigua i travessar el Marc per renovar-se.
- Queda clar? - Sí!
- No la cagueu. - No.
Bé.
Què passa si la caguem?
Treballareu a Renovació Infantil.
I en van quedar dos.
Molt bé. Següent volta. Vosaltres.
Expliqueu-m'ho tot del vostre fill.
Expliqueu-nos per què us haurien d'elegir
per recuperar-lo de l'inframon.
No podeu parlar.
- Què cony fa? - No ho sé.
Merda.
No.
Tranquil.
I tu cantaràs el teu amor.
També sense veu.
Sí! Allà! Sí!
Ves-hi!
Ho sento, col·lega.
LETEU
- Escolta! - Ho sento.
Dempeus! A l'aigua, i travessa el Marc.
Hi ha qui no sap nedar, entesos?
Guieu aquestes persones. Per això sou bussos.
- Us he escollit per aquesta raó. - Soc molt bona amb la gent.
No.
La gent que no té moneda no pot travessar el Marc.
Ai mare.
No es poden submergir en l'aigua.
Estan entrampats.
T'havia dit que era bo.
Però què collons?
Què collons?
Aquest home, camarades…
aquest home ha fet un disbarat.
No és cert?
Explica'ls-ho.
No és cert.
Gràcies.
Hòstia!
- Explica'ls què has fet. - Digues la veritat.
Si no ho fas, no et podrem ajudar.
Jo…
Sí? Bon començament.
Què té a la butxaca?
Què és això?
La moneda de la meva dona.
Quina vergonya!
Perquè l'estimo!
Necessitava que es quedés per anar a buscar-la i poder estar junts.
Idiota egoista!
Volíem una família! No pensava deixar-la allà!
Si us plau.
Fi de partida.
Enhorabona, taula dos.
Podeu entrar en l'inframon per buscar el vostre fill.
Quin avorriment. Juguem a billar.
Som-hi.
Riddy…
Està molt trista.
Ceneu.
Ceneu!
Escolta.
Tu m'has posat aquí.
No he estat jo.
Em va passar el mateix.
Enterrat sense moneda.
I també he vingut aquí, moltíssimes vegades,
per intentar travessar el riu.
El meu marit me l'ha agafada.
No m'ha deixat morir sense ell. És increïble, oi?
Si t'ajuda, crec que la meva mare va agafar la meva.
No m'ajuda.
Ho sento.
Seran 200 anys, oi? Això han dit?
Sí.
D'acord.
Es fa més fàcil. T'ho prometo.
Però la Riddy ni s'imagina que és exactament on ha de ser
i que ha conegut qui ha de conèixer.
Ho sento.
No.
Ha estat un acte d'amor.
Què podem fer?
Perquè hi vagi. Hi deu haver una manera.
Bé, potser
per tu, Dionís,
en podríem fer entrar dos.
Res és impossible, però tindrà un preu.
Esclar. El que sigui.
No, tu no. Ell.
Tic-tac.
No, això… Sí.
- Val més que no. - Què?
No és meu. És…
No és especial, només és un rellotge.
Llavors, què importa?
Bé.
I ara què?
On soc?
Sé el que em faig.
Tinc un pla de dues fases.
Beu aigua del Meandre.
- No, gràcies. - No…?
Un moment. "No, gràcies"?
- Sempre passa quelcom. - D'acord.
Au va, fins i tot t'he posat una palla corba d'or.
Preciosa.
S'adiu amb aquesta sanefa grega. Beu.
Així. Molt bé.
Fase u: desastres naturals.
Així els humans em respectaran en un tres i no res.
Fase dos.
Aquesta és en honor teu, vell amic.
Històries.
Gràcies. Són genials.
Els explicaré històries perquè s'odiïn
com durant la guerra de Troia.
M'obriré pas en els seus petits cors tendres
per omplir-los de foscor.
Si ho faig bé,
aviat un imbècil robarà la dona d'un altre imbècil.
Tard o d'hora, algú cremarà el seu fill en el nostre nom.
És la barreja perfecta per a una guerra de deu anys que ells mateixos voldran.
- I què hauré fet jo? - Res.
Ha de ser així a tot el món, tota l'estona.
- Sí. - Sí.
On tens el rellotge?
No ho sé. L'he perdut.
D'acord.
"D'acord"? Un moment.
Què vols dir? Penses alguna cosa.
En absolut.
Res.
Ho sento. Explica'm les fases.
Què?
Sí, esclar.
Què?
- Esclar. - Què?
Hèrcules va dir que era un rellotge de la bona sort.
Si el va ajudar amb els seus dotze treballs,
m'hauria d'ajudar amb les meves dues fases.
- Primer, trobo el rellotge. - Sí.
I després executo el pla.
Bona idea.
És el meu preu.
L'he de recuperar. He d'esmenar el meu error.
Si us plau.
Et juro que seré el primer a treure algú de l'inframon.
El meu amor vencerà la mort.
Ho demostraré.
Sí, bé. Entesos.
Sí. Va, fem-ho… Sí.
- Agafa'l. - Gràcies.
Gràcies.
Segons els mites, mai ningú ha tornat de l'inframon.
Vinga, seguiu-me.
Però Zeus ho hauria de saber:
mai et fiïs d'un mite.
Subtítols: Tulio Labadie