Кенідо!
Ти змінилася.
Чого прийшли?
Але ж я…
Я не повернувся до поселення.
Ти ганьбиш богів і своє плем'я.
Веро.
Мамо?
КАОС
Той хлопець…
Був же хлопець.
Де він?
Що я накоїв?
Якого ж хріна я наробив?
А що ти зробив?
З шоколадом чи без?
Ще були з сиром, але вибачай, я їх з'їв.
Накидався ти вчора.
Дружину повернути ще хочеш? Тоді набирайся сил. Ось.
Калорії!
Думав, ти мені наснився.
Гаразд, сідай.
Я можу…
Я справді можу…
повернути Рідді, не помираючи?
Так!
Але треба діяти швидко.
Щоб не пройшла крізь Браму.
ПІДЗЕМНИЙ СВІТ РІКА СТІКС
Запрошуємо пасажирів на верхню палубу
подивитись ознайомче відео від нашого володаря Аїда.
Яка єдина гарантія в житті?
Що воно закінчується.
Смерть — єдине, чого людина може бути певна.
Одні з вас налякані.
Інші розлючені.
Ви не думали, що ваш час уже настав.
Але нехай вас утішить ось що.
Ваша відданість богам, мені й моїй сім'ї, невдовзі окупиться.
Тому в сраку їх.
Почула мене?
Я їх зрікаюся.
Я зрікаюся богів.
Що краще ви служили нам і Землі, яку щойно покинули,
то славетнішим буде ваше наступне життя.
Зараз ваш пором перетинає ріку Стікс.
Ця водна артерія з'єднує Землю з підземним світом.
Ми зустрінемо вас у порту
й підготуємо до наступного етапу вашої подорожі по ріці Леті,
де наші дружні дайвери допоможуть вам легко зайти у воду й дістатися…
Брами.
Її створив я.
Для вас.
Щоб ваші атоми мали змогу радісно повернутися на Землю.
Не оплакуйте життя, адже ви повертаєтеся до нього.
З поверненням у підземний світ.
Усе буде добре.
ЩАСЛИВОГО ПЕРЕРОДЖЕННЯ
АЇД БОГ СМЕРТІ
(СОВІСТЬ НЕЧИСТА)
Цейво…
Ти ще тут?
Алло.
ПЕРСЕФОНА ЦАРИЦЯ ПІДЗЕМНОГО СВІТУ
Алло?
Що? Так.
Так, я тут.
Я на гучному?
Ні.
Дай! Отак…
Ми надішлемо сигнал любителям срати на монументи, га?
-Чи як? -Так.
Добре.
Ще дайверів підготували?
Ні.
Ні, по-перше, ми працюємо над відбором.
Що, пробач?
Нащо тобі той відбір?
Це ж просто переміщення людей.
-Так? -Зевсе.
-З усією повагою… -Таки на гучному.
-Дайверів знайти нелегко. -Що?
Усі наші працівники, що подали заявки й пройшли відбір,
уже прийняті й навчені.
Подальший набір призведе до падіння якості.
То й що?
У нас нема на це часу.
Мені байдуже до тих заявок і відбору.
Це управління натовпом, Персефоно, а не мистецтво.
Знайдіть ще дайверів негайно!
Дай!
Це не мистецтво, але це потребує вміння.
Зевсе, проводити людські душі крізь Браму —
це складний і делікатний процес.
Аби зберегти цілісність підземного світу, ми не можемо знижувати станд…
Алло.
Зробимо.
Що…
Добре.
Так, чудово!
Чудово.
Слухай, поки ви тут,
ви не бачили мій годинник?
Я тут…
Кинули слухавку.
Ти забагато працюєш.
Як гадаєте, яким буде ваше наступне життя? На що сподіваєтесь?
Я…
Не знаю.
Не змарнувати його.
А що? А ви?
Я?
Мене принесли в жертву.
Ого. Ясно.
Тож я сподіваюся на краще.
Я хотіла бути тацитою, але, на жаль, мене не покликали.
І все ж таки я служила Гері.
Навчилася видаляти язики, щоб вшанувати її.
І так і не одружилася, звісно.
Це був ваш вибір?
Так.
Мій власний.
Ви молода.
Як ви померли?
Мене збила вантажівка після того, як я сказала, що зрікаюся богів, тож…
Мабуть, перероджуся собакою чи каменем.
Хтозна, так?
Ясно.
Що ж,
щасти вам.
Веро.
Чорт.
Бляха! Ми помремо!
Я не можу померти. І тобі не дам. Усе гаразд.
Звідки мені знати?
Що ти той, за кого себе видаєш?
Тобто Діоніс.
Боги були на Землі весь час.
Ми просто вам являємося, лише коли самі захочемо.
Мусиш довіритися мені.
Повірити.
Зможеш?
Ні!
-О ні! -Ти вчора застрелитися хотів. Розслабся.
Стій!
Чорт!
Розплющ очі.
Бляха!
Краса!
Молодець! Це було супер! Дуже добре!
Агов, ти чого…
Усе добре. Просто я мусив переконатися.
Чому ти мені допомагаєш?
Діонісе, бути посередністю не соромно.
Люблю твою музику.
Розкажи мені про свою дівчину.
Прохання всім черговим провідникам з'явитися на причал.
Вітаємо в Асфоделі.
Будь ласка, проходьте по черзі крізь турнікети.
Має бути п'ять рядів!
Ряди мають бути прямі.
Собаки готові?
Це службові цербери.
Будь ласка, не намагайтеся їх погладити.
Працюймо!
Вийдіть, будь ласка.
Давайте.
Спокійно, Фотісе.
Фотісе, ходімо.
Вийдіть, будь ласка.
-Чому? -Усе добре, не хвилюйтеся.
-Чого вони гавкають? -Прошу сюди.
Куди мене ведуть? Я ж перероджуся?
-Вам усе пояснять… -Ви мені можете сказати?
Куди ми йдемо?
Чому не скажете?
Усе буде добре. Обіцяю.
Ходімо.
Пам'ятаєте, я казав, що в плані з повалення Зевса фігурують три людини?
КЕНЕЙ
Це друга.
Кеней помер десять років тому. Ви бачили як.
Як і Рідді, він не здогадується про свою колосальну важливість.
Хороший хлопчик!
Зранку він думав,
що це буде звичайний день, як і всі інші в підземному світі.
Що, як і завжди,
він зосередиться лише на минулому
і ігноруватиме теперішнє.
Ходімо.
Але сьогодні все зміниться.
Екіпажу — будьте напоготові.
Кенею, Пру, вітаю.
Вас підвищили.
Мене звати Медуза, і вас переводять у дайвери.
-Я не хочу бути дайвером. -Перепрошую?
-Я не подавав заявку. -А я подавала, але мені відмовляли!
-Знаю. -Це фантастика!
Я хороший провідник.
Ні, але я все одно не люблю, коли в мене крадуть.
Наказ Персефони, Хароне.
Послухайте, я декого чекаю.
Кого?
Свою мати.
Он як, а я ж собі й думаю. Він такий замкнений.
Усі когось чекають.
-Я — ні. -Ви тут, щоби працювати.
Ні, я не хочу. Я залишуся тут.
Як цікаво.
Здається, у когось склалася мила ілюзія про те, що він має вибір.
А як же собаки?
Дайверам не потрібні собаки.
Вибач.
Я більше люблю котів.
Перепрошую, мем.
Ви та сама Медуза? Яка…
Чому я не обернулася на камінь?
Бо ти мертва, дурепо.
Нумо, час іти!
Я навідуватимусь. Обіцяю.
Видивляйся її, добре?
Ходімо.
Його звати Фотіс.
Це означає «світло».
Мені байдуже.
Проходьте, будь ласка!
Не хвилюйтеся.
Куди ми йдемо? До Брами?
-Я думала, ми йдемо до Брами. -Я теж.
І я.
-Хіба ні? -Просто організаційні заходи. Проходьте.
Якщо це через ті слова у храмі…
Проходьте, будь ласка!
-Організаційні заходи в підземному світі? -Ідіть, будь ласка!
Ми ж переродимося, так?
ЩОБ ПРАЦЮВАТИ ТУТ, МЕРТВИМ БУТИ НЕОБОВ'ЯЗКОВО, АЛЕ БАЖАНО
Де це ми?
Саме там, де ти маєш бути!
-Агов, ви куди? -Тут черга!
Це учасник, Патрісіє!
-Я… Що? -Звідки він знає моє ім'я?
-Це був Орфей? -Хто?
Привіт!
Проходь!
Привіт! Це я, люба! Я повернувся!
О так.
Ти хто?
-Я… -Привіт, Полі.
Він зі мною.
Перший столик. Ласкаво просимо до «Печери».
Це що, жарт?
Що кажеш?
«Печера».
Ти привів мене до «Печери».
Пішов ти.
«Печера» має славу.
ПЕЧЕРА
Але не найкращу.
Сюди приходять люди у відчаї, щоб спробувати дістатися підземного світу.
Є глядачі.
Це спорт.
«Печера»!
Але кінець завжди один — невдача.
Гей!
Слухай.
Я не знаю, хто ти чи що ти. І мені байдуже.
Я не збираюся тут ганьбитись.
Ясно тобі?
Ганьбитись? З якого переляку?
Це шахрайство! Усім це відомо. Ніхто ще ні разу нікого не повертав.
Але ж це неправда!
Людину повернути можливо. Нікому ще не вдавалося, але ти зможеш!
Я знаю, що зможеш!
Любов сильніша за смерть.
І що мені робити?
Це вікторина!
Друже, це вікторина!
Добре.
Діоніс. Малий паскудник.
Поговоримо з іншими дітьми.
Алло?
Аресе.
Привіт, це тато.
Схоже, я записую повідомлення на автовідповідач.
Як ти, хлопче?
Дзвоню поцікавитися, чи ти тут і…
чи досі сердишся на мене.
Слухай, мені потрібна допомога.
Чув, яке неподобство нещодавно вчинили з монументом в Іракліоні?
Це тебе не образило? Мене образило.
Гаразд, бувай.
Цікаво.
Добре.
Дзень-дзелень.
Що, нікого вдома?
Як це розуміти?
Привіт, Афіно.
Це татусь.
Не хочеш попрацювати? Трохи міфотворення.
Алло?
Аполлоне, це тато.
Привіт, Афродіто. Це татко.
Артемідо? Це татозавр.
Хоч хтось із них слухає ті кляті повідомлення?
Це я, татозавр.
Гермесе! Візьми трубку!
Довбана сімейка.
Діти постійно розчаровують Зевса.
Паскудники.
Ось вам!
Тому в своїй безмежній мудрості він штампує на Землі нових.
Так!
Але ж малюк.
Роби, що хочеш. Ти йому не зашкодиш.
О так.
Яким він буде?
Що він робитиме?
Великі справи.
-Справді? -Так.
Чорт.
Це, мабуть, мої батьки.
От лайно…
Для моєї вагітної красуні. Спартанські реберця.
Троянський джин.
І не кажіть мені, що мир на Землі — химера.
Дуже смішно.
Я думала, це мій батько прийшов.
Хто тут?
Не смішно.
Зевсе.
-Хто… -Про що ти?
Ні.
Привітулі.
Ти хто?
Я його дружина, мала.
Слухай.
Ти молодець.
Трахаєшся, як богиня.
Ще й вродлива. Розумію, чому він поклав на тебе око.
Але в нас був договір.
Більше ніяких дітей.
Вибач.
Допоможи.
Що за чортівня?
Геро, без цього ніяк?
Ні, ніяк.
Зевсе, чому? Нащо тобі дитина?
Зморшка?
Це не нова зморшка.
Боюся, я мушу просити тебе заспокоїтися.
Будь ласка. Не вбивайте мене.
Я не збираюся тебе вбивати. Ні.
Це було б надто буденно.
Будь ласка…
Буде весело. Вас там уже цілий рій.
Давай.
Будь ласка, лише цю — і все. Обіцяю, лише…
-Ні. -Геро…
Ні! Усі ці напівкровки — їх стало забагато в твоєму житті.
Це вульгарність, це параноя, і це так по-людськи.
Вони тобі не потрібні.
Я піду наллю нам.
Коли я повернуся, оце має бути мертвим.
Я ж казала, що вас тут рій.
Якого біса в них усіх тут такий задоволений вигляд?
Як…
Чого… ти досі напівголий.
Ось.
Так краще. Хочу тобі дещо розповісти.
Я щойно був на Землі.
Інкогніто, звісно.
І… скільки людей я там бачив —
усі були напрочуд життєрадісні.
Не налякані.
А коли вони не бояться, вони мене не шанують.
То чому…
Чому це тебе турбує?
Раніше ти їхнім шануванням не переймався.
-Прометею! -Що?
Раніше в мене не було цього.
Ні, я слабшаю, і вони це відчувають.
Тож, думаю, треба повертати старі добрі часи,
коли всі там, унизу, почувалися як на шпильках.
Розпустив я їх.
Влаштую тотальне винищення.
Усіх без розбору. Давно цього не робив. Переб'ю десь…
Мабуть, половину.
Половину чого? Половину світу?
Буде цим покидькам шок.
Щоб перелякалися до тремтячки й підкорилися.
Пам'ятаєш, як ти в дитинстві вбив усіх наших мурах?
Тебе одна вкусила, і ти спалив усіх,
а потім ридав тиждень.
Як ридав — не пам'ятаю.
Було таке. А потім було цуценя.
-Гестія. Твій тато збив її візком. -Годі.
Слухай. Ти любив її.
Ти любив те цуценя. Це правда!
Ти повернув її до життя, і вона залишилася з тобою назавжди.
Це правда.
Таким був той Зевс, у якого я вірив.
Поклоніння досягається по-різному, Зевсе.
Любов багато на що здатна.
Ти вибираєш декорації, контролюєш сюжет.
-Розповідаєш історії… -Стривай.
То ось що ти мені пропонуєш? Розповідати їм історії?
Я лише кажу, що не треба нищити все, аби контро…
Слухайте.
Я, як можу, захищаю вас.
Щось я встиг улаштувати, перш ніж опинився тут, але я…
не всесильний.
Як же я сумую за Землею.
Більше, ніж ви можете уявити.
Давай, Рідді.
ЦЕНТР ДЛЯ НЕВИРІШЕНИХ
Не стійте, ідіть.
Ласкаво просимо!
Зніміть жилети, будь ласка. Сьогодні ніхто вже у воду не піде.
Не працює.
Це… як його ввімкнути?
Можеш увімкнути?
Гаразд. Собаки вас трохи налякали, так?
Вам, мабуть, цікаво, чому ви тут.
І чому?
Бо вас усіх поховали або кремували без монет.
-Тобто ви… -Що?
Ви не можете переродитися.
Трясця тобі, Джері!
Хто така Джері?
Сестра.
Головне — не соромтеся.
Не поспішайте, усвідомте, що сталося.
Часу у вас тепер вдосталь.
Вибачте. Думаю, сталася помилка.
Ні, не сталася.
Звісно ж, сталася.
Мені монету мав покласти чоловік.
І?
І він ніколи б не поховав мене без неї.
У жодному разі.
Я…
Без образ.
Я хочу сказати, що сталася помилка.
Жодної помилки.
Тут їх не буває.
Ясно.
То весь цей цирк — лише прикриття?
Щось це не схоже на відео, тож…
Тут не буває помилок.
Так?
Що тепер з нами буде?
Тут є все: ігрова кімната, їдальня, бар,
кілька баскетбольних майданчиків, окреме власне житло —
усе, що вам може знадобитися!
Але що ми робитимемо?
Ви працюватимете. За кілька днів вас відповідним чином розподілять.
Ні. Я маю переродитися.
Неодмінно.
Моє дитинство було віддане богам. У мене забрали маму.
Я маю почати спочатку. Вони винні мені нове життя.
Боги вам нічого не винні.
Отже, ми залишимося тут?
Надовго?
Лише на 200 років.
А тоді отримаєте шанс!
Славте Аїда і його щедрість.
Веро.
Вона повернеться.
Буде весело.
Офіціанте!
-Скажи, що я вчиняю правильно. -Ти вчиняєш правильно.
-Голосніше. -Ти вчиняєш правильно.
Голосніше, щоб тебе!
-Ти вчиняєш… -Так!
Вступний внесок?
Я не…
Я не взяв з собою гаманець.
Може, мій друг…
Я не ношу готівку.
-Вибач. -Стривайте!
Обручка.
Підійде?
Так, цілком.
Оце капець як романтично.
Ти переодяг сорочку?
-Хто це? -Це Долі.
ДОЛІ АТРОПА — ЛАХЕСІС — КЛОТО
Вони ставлять питання й ведуть рахунок. В усіх сенсах.
Вітаємо, гравці!
Так!
Мене звати Поліфем, я хранитель «Печери».
Сьогодні у нас три учасники.
Усі вони прагнуть обдурити смерть
і повернути когось із підземного світу.
О так!
Звісно, потрапити туди — це лише початок.
Після спуску багато чого доведеться зробити.
Якщо вдасться спуститися.
Усім успіхів!
-Що тепер? -Зосередься.
Ви готові?
Так!
Так! Давайте!
Так!
Раунд перший.
Позначте кожну веснянку, родимку й плямку на тілі коханої людини.
Бляха.
ЛЕТА
Наступна зупинка — ріка Лета.
Як вам відомо, робота дайверів —
допомагати новопомерлим перетинати ріку Лету.
Вас навчать організовувати й контролювати цей процес.
Він багатогранний і набагато складніший, ніж здається.
Перепрошую, дайте пройти!
Будь ласка, проходьте по черзі…
Відійдіть, будь ласка. Дякую.
Дайвери вам допоможуть.
Ставтеся до них з повагою.
Будь-яка агресія стосовно дайверів неприпустима.
Так, не затримуємося! Ходімо!
Будь ласка, проходьте по черзі крізь турнікети.
Дайвери вам допоможуть.
Ставтеся до них з повагою.
Слухайте уважно.
Змушувати йти у воду й через Браму не можна.
Але свобода волі не сприяє ефективності,
і тому потрібні ви.
У дайверів важлива функція.
Ви направляєте, підтримуєте, вислуховуєте.
Робите так, щоб люди пливли крізь Браму, до Переродження.
-Зрозуміло? -Так!
-Не облажайтеся. -Ні.
Добре.
А якщо облажаємося?
Переведуть у групу Переродження дітей.
І їх залишилося двоє.
Добре. Наступний раунд. Ви.
Розкажіть усе про свого хлопчика.
Розкажіть, чому саме вам варто дати шанс
повернути його з підземного світу.
Але говорити не можна.
-Якого хріна він робить? -Не знаю.
Чорт.
Ні.
Не хвилюйся.
А ти заспіваєш про своє кохання.
Але також мовчки.
О! Точно! Отам!
Давай, пішов!
Вибач, друже.
ЛЕТА
-Гей! -Вибачте.
Підняли, завели у воду і — до Брами.
Дехто не вміє плавати, так?
Тож треба їм допомогти. На те ви й дайвери.
-Саме тому я вас і вибрала. -А ще я добре ладнаю з людьми.
Чудово.
Ні.
Людина без монети не може пройти крізь Браму.
Отакої.
Вода просто не приймає її. Вона в пастці.
Я ж казав, він крутий.
Якого хріна?
Цей чоловік, друзі,
зробив дещо погане.
Чи не так?
Зізнайся.
Я нічого не робив.
Дякую.
Бляха!
-Розкажи їм, що ти зробив, Орфею. -Правду, Орфею.
Інакше ми тобі не допоможемо.
Я…
Так. Хороший початок.
Що в нього в кишені?
Що це?
Що ж це таке?
Монета дружини.
Ганьба!
Бо я її кохаю!
Бо хотів, щоб вона залишилася, щоб я міг її знайти, щоб ми були разом.
Чортів егоїст!
У нас мала бути сім'я! Я б не покинув її там!
Прошу.
Будь ласка.
Гру закінчено.
Вітаємо, другий столик.
Можете спробувати знайти сина в підземному світі.
Нудьга. Ходімо грати в більярд.
Ідемо.
Рідді…
Вона така засмучена.
Кенею.
Кенею!
Гей.
Ти. Це ти мене сюди відправив.
Ні, не я.
Я такий самий.
Похований без монети.
І я теж стільки разів приходив сюди.
Намагався перетнути ріку.
Чоловік забрав мою монету.
Не дав мені навіть померти без нього. Божевілля, так?
Якщо тобі стане легше, мою монету забрала мати.
Не стане.
Вибач.
Двісті років? Так вони сказали?
Так.
Ясно.
Згодом стане легше. Обіцяю.
Рідді не здогадується, що вона саме там, де має бути,
і зустріла саме того, кого мала зустріти.
Пробач.
Нічого.
Тобою рухало кохання.
Що можна зробити?
Дайте йому шанс. Має бути варіант.
Може, і є.
Для тебе, Діонісе.
Можемо відправити двох.
Усе можливо. Але доведеться заплатити.
Авжеж. Що завгодно.
Не тобі. Йому.
Тік-так.
Ні, це…
-Мабуть, ні. -Що?
Він просто не мій, він…
Це звичайний годинник.
Тоді в чому проблема?
Добре.
Що цього разу?
Де я?
Я знаю, що роблю.
У мене план на дві фази.
Попий з Меандра.
-Ні, дякую. -Ні…
Стривай. «Ні, дякую»?
-Щоразу якісь відмовки. -Добре.
«Ні, дякую». Я тобі навіть соломинку золоту створив.
Гарна.
Пасує до грецького орнаменту в тебе на халаті. Пий.
Отак. Добре.
Отже, перша фаза — стихійні лиха.
Народ там, унизу, миттю згадає, що таке пошана.
Друга фаза. Тут я мушу подякувати тобі, старий.
Історії. Дякую. Історії — те що треба.
За допомогою історій я посію між ними ненависть.
У дусі Троянської війни.
Я просочуся в їхні тендітні маленькі серця
й зроблю їх чорними, як смола.
Одна вдала історія —
і вже один довбень спокушається на дружину іншого,
потім хтось спалює свою дитину заради попутного вітру,
туди-сюди — і вже війна на десяток років, яку вони ніби самі хотіли.
-А я що зробив? -Нічого.
Отак і має бути по всьому світі завжди.
-Ага. -Ага.
Де твій годинник?
Не знаю. Не можу знайти.
Ясно.
«Ясно»? Стривай-но.
В якому сенсі? Ти щось хочеш сказати.
Ні, не хочу. Пусте.
Вибач. Ходімо.
Фази?
Що?
Так, точно.
Що?
-Це воно. -Що?
Геракл казав, що той годинник приносить удачу.
Він допоміг йому здійснити його 12 подвигів,
він має допомогти мені втілити мої дві фази.
-Спершу знайду годинник. -Добре.
А тоді здійсню свій план.
Слушна ідея.
Це моя ціна.
Слухай, я мушу її повернути, мушу все виправити.
Будь ласка.
Я першим витягну когось з підземного світу, клянуся.
Моя любов сильніша за смерть.
Я це доведу.
Ага, ну то добре.
Так, зробімо це. Ось…
-Тримай. -Дякую.
Дякую.
Міф каже, що з підземного світу не повертаються.
Ідіть за мною.
Але Зевс, як ніхто, має знати:
не можна вірити міфам.
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов