GASOLINERA TINDÀREU
Teniu bany?
- T'has deixat les claus… - On és?
Sí, és allà.
LES FÚRIES
Les Fúries són tan antigues com els déus.
Més, fins i tot.
Erren per la Terra distribuint justícia on creuen que no n'hi ha.
És bastant subjectiu.
Només les seves víctimes les poden veure o sentir.
Recorda…
Recorda què vas fer.
Recorda…
Hola, Terry.
Si us plau…
- Si us plau. - Estàs cansat?
Saps com desfer-te de nosaltres, oi?
No, Terry…
Col·lega?
Tot va bé allà?
Col·lega?
Hòstia! Col·lega!
TEREU
Qui toca ara?
Ella.
Serà divertit.
Bé, ja heu conegut dos humans importants.
Ara toca el tercer.
Beneïda Olímpia.
Ja l'hem vist.
ARIADNA
Per entendre la importància de l'Ari, tornem al començament d'aquell dia.
L'Ari és una assassina.
Per accident.
Tenia un germà bessó, Glauc.
Quan eren bebès, va rodar adormida sobre ell.
Per molts anys.
I el va asfixiar.
La mare de l'Ari mai va acceptar la pèrdua del seu fill,
així que, en molts sentits, ell continuava present.
Per molts anys, senyora.
Què?
Per molts anys.
És un dia atrafegat, oi?
Sí. Com va el monument?
Doncs el podria qualificar de majestuós, senyora.
De debò?
- Sí. - "Majestuós"?
- Ha tingut una idea meravellosa. - Sí, oi?
- Sí. - Ari, calla.
Dèdal intenta concentrar-se.
Oi?
No em molesta.
Ves-te'n.
Té el nas massa gran.
T'ho dic cada any, Dèdal. Ella només és el model, no eren idèntics.
Buscaré una foto del meu pare.
Sí.
Ho sento.
No, té raó.
L'avi tenia un nas preciós.
Un septe diví. Era el més destacat de la seva cara.
No com…
Pensava que, després de 30 anys, ja no faria això.
No cal que ho facis.
Ho he de fer.
Com recordes Ícar?
Bé, ja ho saps.
Reso.
Agraeixo la seva renovació.
Ja.
Em sembla assenyat.
Què fareu més tard? Després de la celebració?
Sortireu de festa per Heràclion?
Ja em coneixes.
Crec que hauries de sortir d'aquí. Mai surts.
Aquí estic bé.
I tu, Teseu?
Què penses fer?
Et trauràs l'uniforme? Agafem un bon pet.
Senyor president.
Per molts anys, tresor.
Saps,
any rere any,
em deixa atònit que facis això per la teva mare.
De debò.
Ho vull fer.
No és cert.
Però t'ho agraeixo.
Au va, papa.
Sabeu que cada any es nega a rebre un regal d'aniversari?
Aquest any aconseguirem que l'accepti. Et regalaré el que vulguis.
T'ho prometo.
El que tu vulguis.
Com la convenço?
No canviaré d'opinió,
però gràcies.
Vinga, Dèdal.
Fes una millor versió de mi.
Amics, ciutadans de Creta,
beneïda Olímpia.
Com és tradició en aquest dia,
meravellem-nos amb el regal que els déus ens han fet:
el miracle de la renovació.
Els humans naixem per la gràcia de Zeus.
Els millors de nosaltres vivim per servir els déus.
Per la nostra obediència a l'Olimp,
la nostra lleialtat engendrarà nova vida,
una vida millor.
Avui és el dia de Glauc.
I de l'Ari.
Qui viu amb honradesa no ha de tenir por a la mort.
Diria que no ens podem oposar als déus ni a la seva festivitat.
No m'oposo als déus.
M'oposo al seu calendari.
Has begut?
Heus aquí Àgata d'Heràclion,
que s'ha ofert com a sacrifici humà, disposada a morir en nom de l'Olimp.
Està en pau perquè sap que la seva pietat li assegura la més gloriosa renovació.
L'ànima abandona el cos amb la benedicció de tots els déus
i torna com a regal per al món en una forma nova i esplèndida.
No existeix la mort, només la renovació.
- Vero. - Vero.
Avui tinc l'honor sagrat
de revelar un monument dedicat als déus.
Ja sabeu què passarà ara.
Algú ha matinejat avui.
A la merda Minos.
I a la merda els déus.
En nom de Zeus, mantingueu-vos ferms.
Que res us distregui,
perquè sabeu que treballar per a ells mai és en va.
Beneïda Olímpia.
Vero.
A LA MERDA ELS DÉUS
Què collons és això?
Déu meu.
A LA MERDA ELS DÉUS
És merda?
Qui ha estat?
Mama…
Qui ha profanat els déus?
Qui ha desafiat la meva família?
Us capturarem!
Us castigarem.
Molt bé.
Estàs bé?
Treu-te l'abric.
Tu…
Vas néixer cridant a ple pulmó.
Ho sabies?
Sí, mama, ho sé.
M'ho has dit moltes vegades.
Glauc estava molt callat,
molt quiet.
De fet, estava blau.
Temia que no sobrevisqués, però ell era perfecte.
Tu vas arribar al món i el vas omplir de ràbia.
POLICIA
A LA MERDA ELS DÉUS
BARRI DE TROIA
Escòria troiana!
Vinga!
Qui doni refugi als 7 Troians serà arrestat.
A la merda els déus!
- No et moguis! - Quiet!
Ja el tinc.
Hècuba havia estat reina de Troia.
Andròmaca era la seva nora.
Van assassinar els seus marits davant d'elles,
i van llançar l'únic fill d'Andròmaca, Astíanax,
des de les muralles quan els troians es van rendir.
Totes dues estaven esgotades.
I doncs?
No sabem res de tot això.
També estem horroritzades.
Vam construir el monument en honor dels nostres déus,
com a símbol d'obediència i gratitud.
I el vostre poble ha decidit literalment cagar-se en el nostre símbol.
No només heu deshonrat els déus,
sinó també el país que us ha adoptat i acollit.
- Perdona? - Au va!
- Mare. - Contesta'm,
si adoptessis un nen, ¿no voldries que gaudís dels mateixos drets
i l'integressin a la societat?
Els segreguem per la vostra seguretat.
Au va!
Aproveu aquest insult als déus, oi?
En absolut.
Voleu anar al monument, arromangar-vos la faldilla i contribuir-hi?
Potser ja ho heu fet.
Disculpa?
M'han dit que es fan anomenar els 7 Troians, oi?
N'hem capturat sis. Són al laberint.
Només ens falta trobar-ne el líder.
Ets tu, anciana?
Senyor president, senyora,
els agraeixo el refugi que han donat al meu poble a Creta.
No sabíem res d'aquesta broma.
"Acte terrorista."
Els 7 Troians són joves i estúpids,
i m'asseguraré que siguin castigats exemplarment,
però, si us plau, no hi ha hagut ferits.
On és el setè?
El líder.
Deu haver fugit de la ciutat.
Si el setè es presenta davant meu, perdonaré els altres sis.
I si no ho fa?
Bé, ja sabeu quin és el càstig.
El Minotaure?
Si pitjo aquest botó,
la llum de la seva gàbia passa de verd a vermell, i s'allibera.
Fins ara, ningú hi ha sobreviscut.
- Us dono fins a la mitjanit. - I si no…?
Teseu!
Sí, senyor.
Senyora.
Estem preparats per anar al temple. Alguns respectem els déus, Hècuba.
Encara no…
Ara!
POSIDÓ
DÉU DEL MAR
GERMÀ PETIT DE ZEUS
PISCITARIÀ
Digue'm, com estàs realment?
Tens molt mal aspecte.
Entesos.
Beneïda Olímpia.
Ni de conya.
Què?
El nostre monument a Heràclion.
Com pot ser que et faci gràcia?
Ets un imbècil! No siguis imbècil.
Bé, sí.
Per què t'importa?
M'importa perquè és una blasfèmia.
Han empastifat la nostra estàtua amb caca.
- I què? - I què?
Els hem de castigar exemplarment.
Ho entens?
Els troians?
No els hem fotut prou ja? És tan fàcil com follar-se un cadàver.
Els humans han de viure en alerta
perquè, si estan relaxats
i passen massa temps en pau,
estan menys aterrits, i no és constructiu.
I, si estan menys aterrits, tenen menys ganes d'honrar-nos.
Què passaria si blasfemar no tingués conseqüències?
Em sembla molt perillós.
- No t'ho sembla? - Sí, però són humans.
Zeus, com vols que siguin un perill per a nosaltres?
Minos està emprenyat. Que se n'ocupi ell.
Deixa d'avergonyir-te, home.
T'has de relaxar.
T'has maquillat el front?
És crema solar. T'agrada la teva feina?
No siguis cabró.
Perquè Dionís vol un ascens.
- Vol ser el capità Clamídia? - És ambiciós.
Podria fer més.
No m'insultis.
Creu-me, m'estimaria més no fer-ho.
Això és per la teva profecia, oi? Hòstia, no m'ho puc creure.
Estàs paranoic. La profecia no existeix.
Ets el rei dels déus.
No t'estiguis de res. Que pateixin i ho entenguin.
Controla la teva ciutat.
És una ordre, no una petició.
- Hola? - Ha perdut la xaveta.
Creu que ha descobert una nova arruga. Està espantat. Li passarà.
Si t'ha demanat alguna cosa, fes-la.
Serà més fàcil.
Tu.
T'agrada nedar, oi?
No…
Que parlar a qui no parla t'alleugi, que la deessa Hera calmi el teu turment.
Vero.
Em vull follar Teseu,
el meu guardaespatlles.
I no sé què fer amb els troians.
Que parlar a qui no parla t'alleugi, que la deessa Hera calmi el teu turment.
Vero.
I doncs? Buida el pap.
Què m'has de dir?
Jo…
Res.
No revelaré el teu secret, Minos.
Per què és aquí, senyor?
Bé, a més d'emprovar-me aquesta elegant lligadura,
et volia preguntar què penses fer amb els troians.
N'hem capturat sis i estem buscant el setè,
però no crec que el trobin.
Així que, a mitjanit, es farà justícia.
- Amb el Minotaure? - Sí.
Bé.
Esclar.
Han profanat el seu monument.
Si us plau, no em relacionis amb aquella porqueria.
És horrible. Està millor cobert de merda.
De totes maneres, mata'ls a tots.
Ho faré.
Bé.
Beneïda Olímpia.
No siguis llepaire.
Hauríem de ser compassius amb els troians.
- Ni parlar-ne. - Ningú s'ho esperaria.
Els troians serien molt més obedients.
Si no, la situació empitjorarà.
La gent necessita incentius per comportar-se bé.
No morir no et sembla prou incentiu?
Ja saps a què em refereixo.
Si els déus decideixen castigar un poble, no els qüestionaré.
No es va destruir Troia perquè sí.
- Per què? - Es van acomodar.
Van anar massa lluny.
I si deixem que la gent voti?
Els atenesos ho fan i els va bé.
I la gent votaria a favor teu perquè t'estima.
No pots confiar que la gent voti pel que necessita, mai.
Seràs bona governant, però has d'aprendre moltes coses.
Els déus escullen qui governa.
T'agradaria que fos Glauc?
Què?
T'agradaria?
No!
No.
No vas ocupar el seu lloc, te'l va donar ell.
Sé que ho faràs de meravella.
Però cal castigar els troians.
Ai mare, aquesta nit tenim el concert d'Orfeu.
No s'acabarà mai?
Què passa?
Res.
Sort. Soc una gran admiradora.
Gràcies.
- Ho ets? - No conec ni una cançó.
- No hi vagis. - Hi he d'anar.
- No. - És el Dia d'Olímpia.
- És el teu aniversari. - Ets idiota.
Bé, ves-te'n a la merda.
Què m'has dit?
Escolta, tinc dues entrades per al Munis.
Vols venir?
- Al Munis? - Sí.
Ens podríem escapolir ara.
T'ajudaré a camuflar-te perquè ningú et reconegui.
- Em vols portar al Munis? - Sí!
- Per què? - Perquè sempre fas el que et diuen.
Tens raó.
Vinga, som-hi.
- Tens un gos? - En tenia un.
Va morir amb això posat?
Calla. Perdona.
No, m'agrada, però odio els Sàtirs.
Ja, però avui t'encanten.
D'acord.
Mare meva.
SÀTIRS
Estàs preparada?
Crec que sí.
No et preocupis.
No corres perill.
Us donem la benvinguda al Munis!
Avui combatrà Carl Crixus d'Esparta
contra l'amazona Hipòlita II.
Per molts anys.
- Un d'ells no sobreviurà. - És una veritable amazona?
T'ha sentit.
Serà un combat just, un combat noble, un combat a mort!
- Per què has pensat que això m'alegraria? - No ho he pensat.
Saps per a què és això?
És un lloc per alliberar el dolor i la ràbia.
La gent ve aquí a esbravar-se. He pensat que t'aniria bé.
Us enterraran amb honor i us renovareu amb esplendor.
A les vostres cantonades!
Recorda Glauc.
Recorda Glauc, Ari.
Estàs bé?
Estic bé.
Un aplaudiment per a Hipòlita, l'amazona!
Espero que tinguis dues monedes.
Hòstia…
Què us ha semblat?
Estàs bé?
Sí, ja em costa veure el sacrifici a Olímpia.
No sé per què he pensat que seria bona idea.
Cagondeu.
Ni tan sols puc recordar-lo.
Qui?
- Glauc. - Eres un bebè.
Però se suposa que hauria de sentir el meu bessó,
encara que hagi mort, i no puc.
Vaig complir la meva profecia abans dels dos anys
i no recordo una merda.
Què deia?
"Aflora una línia, l'ordre degenera,
cau la família i el caos impera."
Porta'm a casa, Teseu.
Ho sento, entesos?
Ha estat una idea estúpida.
- Però t'he de preguntar… - Em castigaran.
- Què? - Les Fúries.
De què parles?
Eren al Munis. No les has vist perquè no pots.
- Per què et perseguirien? - Vaig matar el meu germà bessó.
No va ser culpa teva. Au va, les Fúries?
Busquen assassins, violadors, els qui es follen els seus fills.
I, sobretot, els qui queden impunes.
Tu t'has castigat tota la vida.
No et persegueixen.
Sí.
I no crec que hi pugui fer res.
I si salvessis una vida?
Què?
Si poguessis salvar una vida, ho faries?
Esclar que sí.
Què hi fem, aquí?
T'he d'ensenyar una cosa.
Vinga.
REFUGI PER A DONES TROIANES
Vine.
Teseu…
Això és el que pots fer.
Per fi!
Espero que hagis portat tabac.
Nax.
Mai a la vida m'havia sentit tan indigne,
i mira que em van llançar des de les muralles de Troia.
Cal buidar aquesta galleda.
Merda…
Vens a portar-me al teu pare?
- No. Què? - A llançar-me al Minotaure?
Ha vingut per salvar-te. A tu i a tots.
Oi que sí?
Ets el setè troià.
M'agrada la teva samarreta.
No soc cap covard.
Em vull entregar. Allò de la merda va ser una idea estúpida, i meva.
És culpa meva.
Però els altres sis s'hi han negat,
i hi ha gent que, amb bona intenció, perquè m'estima,
ha decidit tancar-me aquí
per salvar-me de mi mateix.
Ves a la merda.
També em referia a la meva mare, tresor.
D'acord.
Aniré amb tu.
No.
No, Ari…
Si us plau, escolta'm, entesos?
Aquest matí, el teu pare t'ha dit que et donaria el que li demanessis.
Demana'l a ell.
Vine.
Lamento haver-te mentit, Ari.
Per què ho has fet?
- És un monument als déus. - Per què els déus ens han abandonat?
Ens odien.
Em nego a venerar-los.
El meu poble està fotut.
No tenen res. Ni drets, ni vida. Amb prou feines…
sobrevivim.
Només en quedem uns 15.000. Abans n'érem més de 5 milions.
Érem els més poderosos del món.
Suposo que per això se celebra la nostra caiguda.
Et van llançar des de les muralles de Troia…
Ets el fill d'Andròmaca,
Astíanax.
Nax.
Pensava que havies mort.
Com tothom.
No fotis!
M'has posat un parany.
Ell és l'esperança de la nostra gent.
Sí, el príncep secret.
En un altre món, tu i jo ens faríem amics en un banquet…
Bé, ja n'hi ha prou.
No espero que m'ajudis. Moriré content.
- Nax. - És cert, mama.
La meva vida no en val sis.
Et portaré al meu pare,
i et perdonarà.
- No ho farà. - Sí.
Ets el meu regal d'aniversari.
¿És fer-ne un gra massa
respirar l'aire dels teus pulmons?
¿És fer-ne un gra massa
carregar-te el pes d'aquest amor?
Però jo…
vull respirar el teu alè,
ser la veritat i ser el mite.
Al llarg dels dies i de les nits,
al llarg de la cruenta vida.
Jo…
Perquè ets la meva vida i la meva mort,
ets la partitura que sona a la meva ment.
Al llarg dels dies i de les nits,
al llarg de la cruenta vida.
Astíanax? Què?
És una broma?
- On és? - A les cel·les del laberint.
Retira't.
He dit que et retiris!
M'ho has promès. M'has dit que em donaries el que volgués.
Doncs vull això.
Allibera'ls a tots.
Si us plau.
M'ho has promès.
Per què això?
Vaig matar Glauc!
Deixa'm salvar-los.
D'acord.
De debò?
Sí.
Per molts anys.
De vegades l'amor s'imposa a la raó.
Ari.
Ari, si us plau.
Pots parar?
- M'ho podries haver demanat. - No, no podia.
- Escolta, Ari… - "Senyora."
Senyora, si us plau.
Ari, escolta…
Ari!
Què?
Gràcies.
Vinga! Foteu el camp! De seguida!
- Sí! - Toqueu el dos!
No us atureu, collons!
Ja està!
Fot el camp!
- Tot va bé. Ja marxem. - No va bé!
Mira que ets estúpid.
Tranquil·la. Tot va bé.
Ets estúpid.
Fugiu…
Fugiu!
Petitó meu.
Fugiu!
Tranquil·la, Cass.
Calma't.
Sorprenentment, el president Minos
ha estat piadós i ha alliberat els 7 Troians.
Andròmaca i Astíanax s'han tornat a reunir.
Es creia que Astíanax era mort, però està ben viu.
És un dia feliç per a aquest poble tribulat.
Posidó, coi de brètol.
Cap de suro.
Arreplegat.
Hola.
Sí.
Hòstia puta!
T'agrada calenteta, oi?
Que intens.
Té oli d'argània?
El xampú?
Sí.
Genial.
Dona-me'n.
Afanya't, home.
Puc explicar això dels troians.
La meva decisió.
Sé que no ha estat el que vam parlar.
Tu no decideixes, Minos.
No si t'ordeno que facis una cosa.
No m'importa quant estimis la teva filla.
No t'has de doblegar a l'amor.
Tu fas el que jo t'ordeni.
Queda clar?
Queda clar!
Molt bé.
Suavitzant, si us plau.
CAPELLA D'HERA
Els teus cabells fan bona olor.
M'hi esforço.
Aquella profecia…
- "Cau la família." - Si us plau.
No comencis.
No, només em posa trist que ens inclogui a tots.
Perquè m'interessaria molt si només caigués Zeus.
No ho dubto.
Endavant!
No us mogueu!
Això és el que passa, una vegada i una altra,
des que els déus governen.
- Deixa'm anar! No! - Calla!
Si hi ha connexió, creen divisió.
Si hi ha amor, el destrueixen.
No, si us plau.
Tu!
Tu has fet això!
Tu!
La teva família ha fet això!
El meu fill…
És mort…
M'ho havies promès.
És la voluntat dels déus.
Que potser vols que els desafiï?
Hola, Ari.
Hem vingut pel teu germà.
Subtítols: Tulio Labadie