TYNDAREOVA BENZINKA
Máte tu záchod?
- Nechal jste klíčky… - Záchod?
Jasně, přímo tamhle.
FÚRIE
Fúrie jsou stejně staré jako bohové.
Vlastně starší.
Toulají se po Zemi
pomáhají dojít spravedlnosti těm, kterým byla odepřena.
Což je dost subjektivní.
Vidí a slyší je jen ti, koho pronásledují.
Pamatuješ?
Pamatuješ, co jsi provedl?
Pamatuješ?
Čau, Terry.
Prosím…
- Prosím. - Už máš dost?
Však víš, jak se nás zbavit.
Ne, Terry…
Kámo?
Jsi v pohodě?
Kámo?
Do hajzlu! Kámo!
TEREUS
Kdo dál?
Ona.
Tohle bude sranda.
Tak jo, zatím jste poznali dva významné lidi.
Přišel čas na třetího.
Požehnané Olympie.
Říkal jsem, že se k ní vrátíme.
Abychom pochopili, proč je důležitá,
budeme se muset vrátit na začátek toho dne.
Ari je vražedkyně.
I když ne záměrně.
Mívala bratra Glauka. Dvojče.
Když ještě byli mimina, zalehla ho ve spánku.
Všechno nejlepší.
Udusila ho.
Arina matka se s jeho smrtí nikdy nesmířila,
takže byl v mnoha ohledech stále naživu.
Všechno nejlepší.
Cože?
Všechno nejlepší.
Máte napilno, že?
Jo. Co ten pomník?
Nestyděl bych se říct, že vypadá majestátně.
Vážně?
- Jistě. - Majestátně?
- Byl to skvělý nápad. - Že ano? Líbí se vám?
Ari! Ztiš se trochu!
Daidalos se snaží soustředit.
Nemám pravdu?
Mně to nevadí.
Odejděte.
Má moc velký nos.
Říkám to každý rok, Daidale.
Nebyli úplně stejní.
Přinesu ti fotku svého otce.
Jasně.
Promiňte.
Ne, má pravdu.
Děda měl úžasný nos.
Nádhernou přepážku. Byl to středobod jeho obličeje.
Ne jako…
Člověk by čekal, že ji to za ty roky přejde.
Nemusíte to dělat.
Musím.
Jak si připomínáš Íkara?
No…
Však víte.
Modlím se.
A děkuju bohům za jeho obrodu.
Aha.
To zní příčetněji.
Co budete dělat potom? Po Olympiích.
Půjdete si někam vyhodit z kopýtka?
Vždyť mě znáte.
Měl bys odsud odejít, ale pořád tu zůstáváš.
Mám to tady rád.
A co ty, Thésee? Co máš v plánu?
Sundej sako a pojď se se mnou zlít.
Pane prezidente.
Všechno nejlepší, zlatíčko.
Každý rok se ti divím…
že tohle pro mámu pořád děláš.
Fakt že jo.
Protože chci.
Nechceš.
Ale děkuju.
No tak, tati.
Víte, co každý rok odmítá?
Dárek k narozeninám.
Tak ji letos nějak ukecáme. Dostaneš, cokoliv si budeš přát.
Slibuju.
Cokoliv.
Jak ji mám přemluvit?
Pořád nic nechci,
ale děkuju.
No tak, Daidale.
Prostě mě jen trochu vylepši.
Přátelé. Občané Kréty,
požehnané Olympie.
Jak už tradice káže, sešli jsme se zde, abychom žasli nad darem od samotných bohů,
zázrakem obrody.
My lidé se rodíme díky Diově milosti.
A ti nejlepší z nás žijí svůj život ve službě bohům.
Za naši poslušnost Olympu
a naši věrnost nám bude nadělen nový, lepší život.
Tenhle den patří Glaukovi.
A Ari.
Po dobře prožitém životě se nemusíme bát smrti.
Proti bohům ani jejich slavnostem bohužel nemůžeme nic namítat.
Já proti nim nic nenamítám.
Jenom se mi nelíbí jejich kalendář.
Jsi opilá?
Hle, Agatha z Heráklionu,
dobrovolná lidská oběť, která je ochotná zemřít ve jménu Olympu.
Nachází útěchu ve vědomí,
že jí její zbožnost zajistí tu nejvelkolepější obrodu.
Její duše opouští tělo s požehnáním celého panteonu
a navrací se světu jako dar v nové a vznešenější podobě.
Žádná smrt neexistuje, pouze obroda.
- Vero. - Vero.
Je mi neskonalou ctí
odhalit pomník zasvěcený našim bohům.
Všichni víme, co bude dál.
Někdo si dneska přivstal.
Mínós si může nasrat.
Stejně jako bohové.
Buďte neochvějní ve jménu Dia.
Nenechte se rozptylovat,
protože snaha, kterou pro ně vynaložíte, nepřijde vniveč.
Požehnané Olympie.
Vero.
BOHOVÉ SI MŮŽOU NASRAT
Co to má kurva být?
Panebože.
BOHOVÉ SI MŮŽOU NASRAT
To je hnůj?
Kdo to udělal?
Kdo to má na svědomí?
Kdo znesvětil naše bohy?
Kdo zneuctil moji rodinu?
My si vás najdeme!
Trest vás nemine!
Tak jo, pozor.
Dobrý?
Tohle sundáme.
Ty…
jsi při narození strašně křičela.
Věděla jsi to?
Jo, mami. Já vím.
Říkala jsi mi to nejmíň milionkrát.
Glaukos byl tak tichý
a nehybný.
Vlastně byl úplně modrý.
Bála jsem se, že mi umře, ale byl dokonalý.
Ty jsi do tohohle světa vnesla akorát plno vzteku.
POLICIE
BOHOVÉ AŤ SI NASEROU
TROJSKÁ ČTVRŤ
Ty trojská špíno!
Pojď!
Kdokoliv u sebe přechovává Trojskou sedmičku, bude zatčen.
Na bohy seru!
- Seru! - Čapni ho!
Mám ho.
Hekuba byla královna Tróje.
A Andromacha její snacha.
Oba manžely jim zmasakrovali před očima
a Andromachina jediného syna Astyanakta
svrhli z městských hradeb, když se Trójané vzdali.
Ani jedné nezbývalo moc sil.
Takže?
O ničem jsme nevěděly. Jsme stejně zhrozené jako vy.
Ten pomník jsme postavili na počest našich bohů.
Jako symbol poslušnosti a vděku.
Symbol, na který se nám vaši lidi doslova a do písmene vysrali.
Zneuctili jste nejen bohy,
ale i zemi, která se vás ujala a poskytla vám útočiště.
- Prosím? - Ale jděte!
- Matko. - Povězte.
Kdybyste se ujala dítěte, nedopřála byste mu rovná práva?
- Vzdělání a začlenění do společnosti? - Segregace je pro vaše bezpečí.
Ale no tak!
Takže vy tuhle urážku podporujete?
Vůbec ne.
Nechcete zajít dolů, vykasat sukně a přisadit si?
I když to už jste možná udělaly.
Prosím?
Říkají si Trojská sedmička, ne snad?
Šest z nich už je v labyrintu.
Už nám zbývá dopadnout jen vůdce.
Nejste to náhodou vy…
stařeno?
Oběma jsem vám neskonale vděčná
za azyl, který jste nám poskytli.
O tomhle žertu vůbec nic nevíme.
Teroristickém útoku.
Trojská sedmička je parta mladých, hloupých dětí.
Přísahám, že je nemine velice přísný trest.
Nikdo ale nepřišel k úhoně…
Kde je ten sedmý?
Jejich vůdce.
Předpokládám, že opustil město.
Pokud se mi dobrovolně vydá, ostatních šest nechám omilostnit.
A pokud ne?
To moc dobře víte.
Mínótauros?
Stisknu tohle tlačítko,
světlo na kleci přeblikne na červenou a on bude moct ven.
Nikdo mu ještě živý neunikl.
Máte čas do půlnoci.
- Ale co když… - Thésee!
Pane?
Madam.
Můžeme vyrazit do chrámu.
Někteří z nás bohy respektují, Hekubo.
Ještě chvilku. Ještě chviličku.
Teď!
POSEIDÓN BŮH MOŘE
DIŮV MLADŠÍ BRATR
JE PESCETARIÁN
Tak povídej… Jak se držíš?
Vypadáš hrozně.
No nic.
Požehnané Olympie.
To bych se teda hádal.
Co je?
Ten náš pomník v Heráklionu?
Co je na tom vtipnýho?
Nechovej se jako blbeček!
No dobře, ale co ti na tom tak vadí?
Vadí mi to, protože je to rouhání.
Pokadili… Pokadili nám celý pomník.
- No a? - Jaký „no a“?
Někdo si to musí odskákat.
Chápeš?
Trójani? Copak jsme s nima už nevyjebali dost?
Je to jako kopat do mrtvoly.
Lidi je třeba udržovat ve střehu,
protože když jim dáš pokoj
a oni si moc dlouho užívají míru,
tak se pak mnohem míň bojí.
A když se přestanou bát, mají menší chuť se k nám modlit.
A jakmile začnou mít pocit, že se můžou jen tak rouhat…
Z toho podle mě nekouká nic dobrého.
- Nemyslíš? - To je pravda, ale jsou to lidi.
Jak by nás mohli ohrozit, Die?
Mínós zuří, nech to na něm.
Přestaň se ztrapňovat.
Hoď se do klidu.
Ty máš na sobě make-up?
Na čele?
To je opalovací krém. Máš tuhle práci rád?
S tímhle nezačínej.
Dionýsos by totiž chtěl povýšit.
Na vládce chlamydií?
Je ambiciózní.
Třeba by to zvládl líp než ty.
Neurážej mě.
Věř mi, že bych to radši nedělal.
Ty zase řešíš to svoje proroctví, že jo? Proboha.
Jsi paranoidní. Žádné proroctví neexistuje.
Jsi král bohů, brácho.
Pořádně si je vychutnej. Dej jim co proto.
Zjednej si ve městě pořádek.
To je rozkaz, ne prosba.
- Haló? - Už mu úplně přeskočilo.
Myslí si, že ráno našel novou vrásku. Jenom se bojí. Přejde ho to.
Jestli něco chce, tak ho poslechni. Je to tak lehčí.
Hele…
Ty ráda plaveš, že jo?
Ne, já…
HÉRA
Nechť vás hovor s němou ukonejší a Héra utiší vaše smrtelnická muka.
Vero.
Strašně bych chtěla ojet Thésea. Svého osobního strážce.
A nevím, co si mám počít s Trójany.
Nechť vás hovor s němou ukonejší
a Héra utiší vaše smrtelnická muka.
Vero.
No tak, ven s tím.
Co pro mě máš?
Já…
Vůbec nic.
Mně se můžeš svěřit, Mínóe.
Co tady děláte, můj pane?
Kromě toho, že jsem chtěl vyzkoušet tenhle stylový čepec,
jsem se přišel zeptat, co plánuješ udělat s těmi Trójany.
Šest jsme jich pochytali a sedmého pořád hledáme.
Něco mi ale říká, že ho nenajdou,
takže o půlnoci bude spravedlnosti učiněno zadost.
- Mínótaurem? - Ano.
Výborně.
Jistě.
Poskvrnili váš pomník.
S tou hrůzou mě vůbec nespojuj.
Zamazaný od hoven vypadá mnohem líp.
Stejně je ale všechny povraždi.
Provedu.
Dobře.
Požehnané Olympie.
Nelez mi do zadku.
Měli bychom s těmi Trójany mít slitování.
- To nehrozí. - Nikdo by to nečekal.
Trójané by pak byli poslušnější. Takhle se situace akorát zhorší.
Musíme ukázat, že i oni můžou jít s kůží na trh.
Copak nestačí, že je z ní nestáhneme?
Víš, jak to myslím, tati.
Když bohové chtějí někoho potrestat, nesmíme je zpochybňovat.
Trója byla zničena z nějakého důvodu.
- Z jakého? - Začali být samolibí.
A přehnali to.
Co kdybychom občany nechali hlasovat? Jako v Athénách.
Funguje jim to.
I tak by hlasovali pro tebe, protože tě zbožňují.
Lidem se nedá věřit, že budou hlasovat pro to, co je potřeba.
Jednou z tebe bude skvělá vůdkyně, ale máš se co učit.
Vládce si vybírají bohové.
Měl bys tu radši Glauka?
Cože?
Odpověz.
Ne!
Ne.
Glaukos ti svoje místo přenechal.
Jsem si jistý, že budeš úžasná vůdkyně.
Ale ty Trójany musíme potrestat.
A dneska máme ten otřesnej Orfeův koncert.
Čím jsem si to zasloužil?
Děje se něco?
Ne.
Nic.
Hodně štěstí! Fakt vás zbožňuju.
Děkuju.
- Fakt? - Neznám jedinou písničku.
- Tak na něj nechoď. - Musím.
- Nemusíš! - Jsou Olympie.
- Máš narozeniny. - Nebuď vůl.
Fajn, tak si naser.
Co prosím?
Mám dva lístky do Munidu.
Nezajdeme?
- Do Munidu? - Jo!
Můžeme se odsud vypařit.
Pomůžu ti zapadnout, aby tě nikdo nepoznal.
- Chceš mě vzít do Munidu? - Přesně!
- Proč? - Protože pořád jenom posloucháš ostatní.
Máš pravdu.
Tak pojď.
Ty máš psa?
- Měl jsem. - A pošel v tomhle triku?
Sklapni. Promiň.
Je super. Ale Satyrům nefandím.
No, pro dnešek jo.
Tak fajn!
Proboha.
SATYROVÉ
Připravená?
Asi jo.
Žádný strachy.
Jsi v bezpečí.
Vítejte v Munidu!
Dnes se proti sobě utkají Carl Crixus ze Sparty!
A Amazonka Hippolyta Druhá!
Všechno nejlepší.
Jeden z nich se nedočká zítřka!
Je to pravá Amazonka?
Asi tě slyšela.
Budou bojovat férově a ušlechtile! Na život a na smrt!
- Jak mě má tohle sakra rozveselit? - To jsem neřekl.
Víš, k čemu to je? Tohle místo je plný bolesti.
A vzteku.
Lidi se tu můžou odvázat. Podle mě ti to prospěje.
Poražený bude pohřben se ctí a dojde velkolepé obrody.
Každý do svého rohu!
Vzpomeň si na Glauka.
Vzpomeň si na něj, Ari.
Jsi v pohodě?
Jo, nic mi není.
Prosím o potlesk pro Amazonku Hippolytu!
Doufám, že máš dvě mince.
Ty vole.
Kdo tohle čekal?
Jsi v pořádku?
Jo, ani ta oběť mi nedělala dobře.
Nevím, proč jsem chodila sem.
Neskutečný.
Ani si ho nepamatuju.
Koho?
- Glauka. - Byla jsi mimino.
Jo, ale dvojčata mezi sebou mají mít pevné pouto.
I po smrti. A já žádné necítím.
Svoje proroctví jsem naplnila, než mi byly dva roky.
A pamatuju si z toho kulový.
Co v něm stálo?
Linie vyvstane, řád zchřadne,
rod padne a chaos vše ovládne.
Vezmi mě domů, Thésee.
Omlouvám se, jasný?
Byl to blbej nápad.
- Musím se zeptat… - Čeká mě trest.
- Cože? - Od Fúrií.
- O čem to mluvíš? - Byly v Munidu.
Ty jsi je vidět nemohl.
- Proč by šly po tobě? - Zabila jsem bratra. Svoje dvojče.
Nemůžeš za to. A to jako fakt? Fúrie?
Ty si chodí pro vrahy, násilníky a lidi, co zneužívají svoje děti.
A hlavně pro ty nepotrestaný.
Ty se za to trestáš celý život.
Nejdou si pro tebe.
Ale jdou.
A nejspíš s tím nic nenadělám.
Co kdybys někoho zachránila?
Cože?
Kdybys mohla někoho zachránit, udělala bys to?
Samozřejmě.
Co tady děláme?
Musím ti něco ukázat.
Pojď.
AZYLOVÝ DŮM PRO TROJSKÉ ŽENY
Tudy.
Thésee…
Ukážu ti, co můžeš udělat.
Konečně! Doufám, že neseš tabák.
Nakte.
Větší ponížení jsem ještě nikdy nezažil.
A to počítám i svržení z trojských hradeb.
Potřebuju vynést kýbl.
A do prdele.
Odvedeš mě za tatíkem?
Ne.
- Co? - Hodíš mě Mínótaurovi?
Přišla vás všechny zachránit.
Že jo?
Ty jsi ten sedmý Trójan.
Hezký triko.
Nejsem žádnej srab.
Chci se jít udat. Ty hovna byly můj blbej nápad.
Můžu za to já.
Ostatních šest mělo jiný názor
a pár lidí se mě z nezištných důvodů jako třeba z lásky…
rozhodlo zavřít tady, abych neudělal nějakou kravinu.
Naser si.
Tím jsem myslel i svoji mámu, zlato.
Aha.
Půjdu s tebou.
Ne…
Ne, Ari…
Prosím. Musíš si mě vyslechnout.
Tvůj táta dneska ráno říkal, že ti splní jakékoliv přání.
Zařiď mu milost.
Pojď ke mně.
Promiň, že jsem ti lhal, Ari.
Proč jste to udělali?
- Je to pomník bohům. - Proč nás bohové opustili?
Nenávidí nás.
Odmítám je uctívat.
My Trójani jsme úplně v prdeli.
Nemáme nic. Žádný práva ani život.
Prostě jenom… nějak živoříme.
Zbývá nás tak 15 000. Bývalo nás víc než pět milionů.
Byli jsme ten nejmocnější národ na světě.
Proto se v našem pádu všichni tak vyžívají.
„Svržení z trojských hradeb“…
Ty jsi Astyanax, Andromachin syn.
Nax.
- Myslela jsem, že jsi umřel. - To všichni.
Panebože. Celou dobu jsi mě vodil za nos.
Je jedinou nadějí pro náš lid.
Jo! Tajný princátko!
V jiným světě bychom spolu chodili na hostiny a tak.
To by stačilo.
Nečekám, že mi pomůžeš. Umřu s radostí.
- Nakte. - Je to pravda.
Nestojím za šest životů.
Vezmu tě za tátou, aby ti udělil milost.
- To neudělá. - Udělá.
Je to můj dárek k narozkám.
Žádám toho po tobě moc?
Dýchat vzduch z tvých plic.
Žádám toho moc?
Pod tíhou naší lásky bez hranic.
Ale já…
chci s tebou sdílet každý nádech.
Být pravda a zároveň i báje.
Přes den i během nocí.
Napříč životem i bezmocí. Já…
Budeš moje smrt, ale držíš mě naživu.
Skládáš hudbu, co mi plní hlavu.
Přes den i během nocí.
Napříč životem i bezmocí…
Astyanaktovi? Cože? To má být nějaký vtip?
- Kde je? - V cele uvnitř labyrintu, pane.
Odejděte.
Řekla jsem, abyste odešel!
Slíbil jsi mi to. Řekl jsi, že si můžu přát cokoliv.
Tohle je moje přání.
Nech je všechny jít.
Prosím.
Slíbil jsi mi to.
- Proč zrovna tohle? - Zabila jsem Glauka!
Chci je zachránit.
Dobře.
Vážně?
Jo.
Všechno nejlepší.
Láska někdy dokáže přemoct i rozum.
Ari.
Ari! Prosím.
Můžeš zastavit?
- Mohl jsi mě prostě požádat. - Ne, nemohl.
- Ari… - Pro tebe jsem „madam“.
Prosím, madam.
Poslouchej, Ari…
Ari!
Co je?
Děkuju.
No tak! Vypadněte! Pohyb!
- Jo! - Dělejte!
Vstávej a běž!
To je ono!
Táhni ven!
- Pohoda, už jdu. - Leda hovno!
Ty můj malej pitomečku!
Už je dobře.
Pitomče!
Utíkejte!
Zlatíčko moje.
Zdrhejte!
To nic, Kass.
Klídek.
Prezident Mínós v náhlém projevu milosrdenství
propustil Trojskou sedmičku.
Astyanax se opět shledal se svou matkou Andromachou.
Byl považován za mrtvého, ale ukázalo se, že je živý a zdravý.
Tento sužovaný lid zažívá šťastný den.
Poseidóne, ty grázlíku.
Ty nadutej ťulpasi.
Nicko jedna.
Hej!
To je něco.
Do prdele práce!
Máš rád teplíčko?
Je dost horká.
Cítím arganový olej?
V tom šamponu.
Jo.
Super.
Dej mi trochu.
No tak, dělej.
Ohledně těch Trójanů vám to můžu vysvětlit.
To moje rozhodnutí…
Vím, že jsme se domluvili jinak.
Ty se nemáš co rozhodovat, Mínóe.
Ne, když ti něco nakážu.
Je mi fuk, jak moc máš svoji dceru rád.
Nezapomínej, že ti neporoučí láska.
Máš poslouchat jedině mě.
Rozumíme si?
Rozumíme!
Skvěle.
Kondicionér.
HÉŘINA KAPLE
Krásně ti voní vlasy.
Snažil jsem se.
To proroctví…
- Že „rod padne“… - Prosím tě.
Nezačínej i ty.
Jenom mě mrzí, že to zahrnuje nás všechny.
Uvítal bych nějaké, co prorokuje pád jenom Diovi.
To ti věřím.
Pohyb!
Ani hnout!
Tohle se bude dít
pořád znova a znova,
dokud u moci budou bohové.
- Nechte mě! - Drž hubu!
Každý svazek okamžitě rozetnou
a zničí veškerou lásku, která vykvete.
Nechoďte tam.
To ty!
Ty za to můžeš!
Ty! Tohle udělala tvoje rodina!
Můj syn…
Je mrtvý…
Slíbil jsi mi to.
Je to vůle boží, Ari.
To se jim mám vzepřít?
Čau, Ari.
Jdeme probrat tvýho bráchu.
Překlad titulků: Petr Kabelka