‫- תחנת דלק טינדראוס -‬
‫יש לך שירותים?‬
‫השארת את המפתחות שלך…‬ ‫-איפה השירותים?‬
‫בטח, כן. ממש שם.‬
‫- הנקמניות‬ ‫מג, אלקטו, טיסי -‬
‫הנקמניות עתיקות כמו האלים.‬
‫אפילו עתיקות יותר.‬
‫הן משוטטות על פני האדמה ומשליטות צדק‬ ‫היכן שלדעתן הוא לא נעשה.‬
‫זה די סובייקטיבי.‬
‫רק אלו שנרדפים בידיהן‬ ‫יכולים לראות או לשמוע אותן.‬
‫תזכור…‬
‫תזכור מה עשית…‬
‫תזכור…‬
‫היי, טרי.‬
‫בבקשה…‬
‫בבקשה.‬ ‫-אתה עייף?‬
‫אתה יודע איך להיפטר מאיתנו, נכון?‬
‫לא, טרי…‬
‫אחי?‬
‫הכול בסדר שם?‬
‫אחי?‬
‫זין! אחי!‬
‫- טראוס -‬
‫מי עכשיו?‬
‫היא.‬
‫זה יהיה כיף.‬
‫טוב, בינתיים פגשתם שני בני אנוש משמעותיים.‬
‫עכשיו לשלישית.‬
‫יום אולימפיה מבורך.‬
‫אמרתי שנחזור אליה.‬
‫- אריאדנה -‬
‫כדי להבין את חשיבותה של ארי,‬
‫עלינו להריץ אחורה לתחילת אותו היום.‬
‫ארי היא רוצחת.‬
‫טוב, בטעות.‬
‫היה לה אח תאום, גלאוקוס.‬
‫היא התגלגלה עליו בשנתה כשהם היו תינוקות.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫היא חנקה אותו למוות.‬
‫אמה של ארי מעולם לא השלימה עם מות בנה,‬
‫אז מבחינות רבות, הוא לא מת.‬
‫יום הולדת שמח, גברתי.‬
‫מה?‬
‫אמרתי "יום הולדת שמח".‬
‫זה יהיה יום עמוס, אה?‬
‫כן.‬
‫מה מצב המונומנט?‬
‫אה, הייתי אומר שמצבה נשגב, גברתי.‬
‫באמת?‬
‫הו, כן.‬ ‫-"נשגב"?‬
‫זה היה רעיון נפלא שלך.‬ ‫-נכון? אהבת אותו?‬
‫ארי, תהיי בשקט.‬
‫דדלוס מנסה להתרכז.‬
‫נכון?‬
‫אני בסדר.‬
‫השאר אותנו לבד.‬
‫האף שלו גדול מדי.‬
‫אני אומרת זאת כל שנה, דדלוס.‬
‫היא רק הבסיס, הם לא היו תאומים זהים.‬
‫אביא לך תמונה של אבי.‬
‫כן.‬
‫מצטער.‬
‫לא, היא צודקת.‬
‫לסבא היה אף מדהים.‬
‫מחיצת אף יפהפייה. החלק הכי מרשים בפניו.‬
‫לא כמו…‬
‫ניתן לחשוב שהיא תפסיק עם זה‬ ‫עכשיו כשאני בת 30 ומשהו.‬
‫את לא חייבת לעשות את זה.‬
‫כן, אני חייבת.‬
‫איך אתה זוכר את איקרוס?‬
‫אה…‬
‫את יודעת.‬
‫אני מתפלל.‬
‫אני מודה לאלים על התחדשותו.‬
‫כן.‬
‫זה נשמע שפוי.‬
‫אז מה שניכם עושים אחר כך? אחרי הטקס?‬
‫אתם הולכים "לקרוע" את הרקליון?‬
‫את מכירה אותי.‬
‫אתה צריך לצאת מהמקום הזה,‬ ‫דדלוס, אתה אף פעם לא יוצא.‬
‫אני אוהב להיות כאן.‬
‫מה לגביך, תזאוס? מה דעתך?‬
‫תוריד את החליפה? נלך לדפוק את הראש.‬
‫אדוני הנשיא.‬
‫יום הולדת שמח, יקירה.‬
‫את יודעת, כל שנה…‬
‫אני המום שאת עדיין עושה את זה‬ ‫למען אמא שלך.‬
‫באמת.‬
‫אני רוצה.‬
‫לא, את לא.‬
‫אבל תודה.‬
‫בחייך, אבא.‬
‫יודעים למה היא מסרבת מדי שנה?‬
‫לקבל מתנת יום הולדת.‬
‫השנה, בואו נשכנע אותה להסכים.‬ ‫קדימה, כל מה שתרצי, שלך.‬
‫אני מבטיח.‬
‫כל דבר.‬
‫איך אשכנע אותה?‬
‫התשובה עדיין לא,‬
‫אבל תודה.‬
‫קדימה, דדלוס.‬
‫פשוט תיצור גרסה טובה יותר שלי.‬
‫חברים, אזרחי כרתים,‬
‫יום אולימפיה מבורך.‬
‫כמסורת היום הזה, הבה נתפעם‬ ‫אל מול המתנה שהעניקו האלים לכולנו,‬
‫נס ההתחדשות.‬
‫אנו בני האנוש נולדים הודות לחסדו של זאוס.‬
‫והמיטב שבנו חי את חייו בשירות האלים.‬
‫בזכות מסירותנו לאולימפוס,‬
‫נאמנותנו תלד חיים חדשים, חיים טובים יותר.‬
‫זה היום של גלאוקוס.‬
‫ושל ארי.‬
‫כי חיים שמוצו עד תום,‬ ‫משמעם שלא ניתן לפחד מהמוות.‬
‫אני חושש שאין ביכולתנו‬ ‫להתנגד לאלים או לחג שלהם.‬
‫אני לא מתנגדת לאלים.‬
‫אני מתנגדת ללוח השנה שלהם.‬
‫שתית?‬
‫הביטו באגתה מהרקליון,‬
‫קורבן אדם מרצון,‬ ‫שמוכנה למות בשם האולימפוס,‬
‫בטוחה בידיעה שאדיקותה‬ ‫מבטיחה לה התחדשות מפוארת.‬
‫הנשמה יוצאת מהגוף בברכת האלים כולם‬
‫ושבה כמתנה לעולם בצורה חדשה ומופלאה.‬
‫אין מוות, רק התחדשות.‬
‫ורו.‬ ‫-ורו.‬
‫היום, נפל בחלקי הכבוד המקודש‬
‫לחנוך מונומנט שמוקדש לאלים שלנו.‬
‫ואתם יודעים מה קורה עכשיו.‬
‫מישהו השכים לקום הבוקר.‬
‫שמינוס יזדיין.‬
‫ושהאלים יזדיינו.‬
‫בשם זאוס, עמדו נכוחה.‬
‫שדבר לא יסיח את דעתכם,‬
‫כי יודעים אתם שעבודה למענם‬ ‫אף פעם אינה נעשית לשווא.‬
‫יום אולימפיה מבורך.‬
‫ורו.‬
‫- שהאלים יזדיינו -‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫אוי אלוהים.‬
‫זה חרא?‬
‫מי עשה את זה?‬
‫אימא…‬
‫מי חילל את קדושת האלים?‬
‫מי קרא תגר על משפחתי?‬
‫אנחנו נצוד אתכם.‬
‫אנחנו נעניש אתכם.‬
‫טוב…‬
‫את בסדר?‬
‫בואי נוריד את זה.‬
‫את…‬
‫יצאת בצרחות כשנולדת.‬
‫את יודעת?‬
‫כן, אמא, אני יודעת.‬
‫סיפרת לי הרבה פעמים.‬
‫גלאוקוס היה כל כך שקט.‬
‫כל כך דומם.‬
‫הוא היה כחול.‬
‫חששתי שהוא לא ישרוד, אבל הוא היה מושלם.‬
‫את נכנסת לעולם ומילאת אותו בזעם.‬
‫- משטרה -‬
‫- שהמשטרה תזדיין -‬
‫- טרויטאון -‬
‫חלאה טרויאנית!‬
‫בוא כבר!‬
‫כל מי שיימצא מסתיר‬ ‫את "שבעת הטרויאנים", ייעצר.‬
‫שהאלים יזדיינו!‬
‫שלא תעז לזוז!‬ ‫-אל תזוז!‬
‫תפסתי אותו.‬
‫הקובה הייתה מלכת טרויה.‬
‫אנדרומאכה הייתה כלתה.‬
‫הבעלים של שתיהן נשחטו לנגד עיניהן,‬
‫ובנה היחיד של אנדרומאכה, אסטיאנקס,‬
‫הושלך מחומות העיר כשהטרויאנים נכנעו.‬
‫שתיהן היו עייפות מאוד.‬
‫ובכן?‬
‫אדוני הנשיא, לא ידענו על כך דבר.‬
‫אנחנו מבועתות כמוך.‬
‫המונומנט הזה נבנה לכבוד האלים שלנו.‬
‫סמל למסירות ולהכרת תודה.‬
‫סמל שבני עמכן החליטו לחרבן עליו,‬ ‫פשוטו כמשמעו.‬
‫ביזיתם לא רק את האלים,‬
‫אלא גם את המדינה שאימצה אתכם‬ ‫והעניקה לכם מקלט.‬
‫סליחה?‬ ‫-עשי לי טובה.‬
‫אמא.‬ ‫-תגידי לי.‬
‫אם היית מאמצת ילד,‬ ‫לא היית רוצה שיהיו לו זכויות שוות?‬
‫בתי ספר טובים? השתלבות בחברה?‬
‫הפרדתכם נעשית למען בטיחותכם.‬
‫נו באמת!‬
‫אז אתן תומכות בהטחת העלבון הזו‬ ‫באלים שלנו, כן?‬
‫כמובן שלא.‬
‫תרצו ללכת למונומנט, להרים את החצאיות,‬
‫ולהוסיף לבלגן?‬
‫אולי כבר עשיתן זאת.‬
‫תסלח לי?‬
‫אומרים לי שהם קוראים לעצמם‬ ‫"שבעת הטרויאנים", זה נכון?‬
‫שישה מהם נלכדו. הם במבוך.‬
‫אנחנו רק מחפשים אחר המנהיג עכשיו.‬
‫האם את המנהיגה, גברתי הזקנה?‬
‫אדוני הנשיא, גברתי, אני אסירת תודה‬
‫על המקלט שהענקתם לבני עמנו בכרתים.‬
‫כפי שאמרתי, לא ידענו על המתיחה הזו.‬
‫"פעולת טרור."‬
‫"שבעת הטרויאנים" הם צעירים, הם טיפשים,‬
‫ואני נשבעת לכם שאוודא שהם ייענשו בחומרה.‬
‫אבל, אני מבקשת, אף אחד לא נפגע.‬
‫איפה השביעי?‬
‫המנהיג.‬
‫אני מניחה שהוא עזב את העיר.‬
‫אם השביעי יציג את עצמו בפניי,‬ ‫אחנון את השישה האחרים.‬
‫ואם לא?‬
‫את יודעת מה העונש.‬
‫המינוטאור?‬
‫אם אלחץ על הכפתור הזה,‬
‫האור בכלוב שלו יתחלף מירוק לאדום,‬ ‫והוא ישוחרר.‬
‫איש עוד לא שרד זאת.‬
‫יש לך עד חצות.‬
‫אבל מה אם לא אוכל…‬ ‫-תזאוס.‬
‫כן, אדוני.‬
‫גברתי.‬
‫אנחנו מוכנים למקדש.‬
‫יש בנו שחולקים כבוד לאלים, הקובה.‬
‫עוד לא, עוד לא…‬
‫עכשיו!‬
‫- פוסידון, אל הים -‬
‫- אחיו הצעיר של זאוס -‬
‫- צמחוני אוכל דגים -‬
‫אז, מה שלומך, באמת?‬
‫אתה נראה נורא.‬
‫אוקיי.‬
‫יום אולימפיה מבורך.‬
‫לא מבחינתי, בנאדם.‬
‫מה?‬
‫המונומנט שלנו בהרקליון.‬
‫למה אתה חושב שזה מצחיק?‬
‫אתה אידיוט. אל תהיה אידיוט.‬
‫טוב, כן.‬
‫למה זה מזיז לך?‬
‫זה מזיז לי כי זה חילול הקודש.‬
‫הם חרבנו… הם שמו חרא על הפסל שלנו.‬
‫אז מה?‬ ‫-אז מה?‬
‫צריך ללמד אותם לקח.‬
‫אתה מבין?‬
‫את מי, את הטרויאנים? לא דפקנו אותם מספיק?‬
‫זה קל מדי, זה כמו לזיין גווייה.‬
‫אנחנו חייבים שבני האנוש יישארו דרוכים,‬
‫כי אם הם יהיו רגועים,‬
‫ואם הם ייהנו מהשקט יותר מדי זמן,‬
‫הם לא יהיו מפוחדים בצורה בונה.‬
‫ואם הם יפחדו פחות,‬ ‫הם ירגישו פחות בצורך לחלוק לנו כבוד.‬
‫אם הם ירגישו שניתן לחלל את קדושת האלים‬ ‫מבלי לשלם מחיר?‬
‫אני חושב שזה ממש מסוכן.‬
‫אתה לא?‬ ‫-כן, אבל הם בני אנוש.‬
‫זאוס, איך הם יכולים לסכן אותנו?‬
‫מינוס כועס. תשאיר לו את העבודה.‬
‫תפסיק להביך את עצמך, בנאדם.‬
‫אתה צריך להירגע.‬
‫אתה… שמת איפור?‬
‫על המצח שלך?‬
‫זה מסנן קרינה. אתה נהנה מהמעמד שלך כאן?‬
‫אל תהיה שמוק.‬
‫כי דיוניסוס רוצה קידום.‬
‫לאיזה תפקיד, קפטן כלמידיה?‬
‫הוא שאפתן.‬
‫הוא יכול לעשות יותר.‬
‫אל תעליב אותי.‬
‫תאמין לי, אני מעדיף שלא.‬
‫זה בגלל הנבואה שלך, נכון? אלוהים אדירים.‬
‫אתה פרנואידי. אין שום נבואה.‬
‫אתה מלך האלים, בנאדם.‬
‫עשה משהו גדול. תגרום להם לסבול. תעביר מסר.‬
‫תשליט סדר בעיר שלך.‬
‫זאת פקודה, לא בקשה.‬
‫הלו?‬ ‫-הוא יצא מדעתו המזוינת.‬
‫הוא חושב שהוא מצא קמט הבוקר.‬ ‫הוא מפחד. זה יעבור.‬
‫אם הוא ביקש משהו, תעשה את זה וזהו.‬
‫אתה יודע שזה קל יותר.‬
‫את.‬
‫את אוהבת לשחות, נכון?‬
‫לא…‬
‫- הרה -‬
‫שיחת האילמים תעניק לך נחמה.‬
‫האלה הרה תנחם אותך בכאבך האנושי.‬ ‫-ורו.‬
‫אני ממש רוצה לזיין את תזאוס,‬ ‫שומר הראש שלי.‬
‫ואני לא יודעת מה לעשות לגבי הטרויאנים.‬
‫שיחת האילמים תעניק לך נחמה.‬
‫האלה הרה תנחם אותך בכאבך האנושי.‬
‫ורו.‬
‫נו? תוציא את זה.‬
‫מה יש לך?‬
‫אני…‬
‫שום דבר.‬
‫סודך שמור עימי, מינוס.‬
‫מה אתה עושה כאן, אדוני?‬
‫טוב, חוץ ממדידה של כיסוי הראש האופנתי הזה,‬
‫רציתי לשאול מה התוכניות שלך‬ ‫לגבי הטרויאנים.‬
‫שישה מהם בידינו, ואנחנו מחפשים אחר השביעי.‬
‫אבל אני מעריך שהוא לא יימצא.‬
‫לכן, בחצות, הצדק ייעשה.‬
‫עם המינוטאור?‬ ‫-כן.‬
‫יפה.‬
‫כמובן.‬
‫הם חיללו את המונומנט שלך.‬
‫אל תקשר ביני לבין הגועל נפש הזה.‬
‫הוא נוראי. נראה טוב יותר עם החרא.‬
‫ועדיין, תהרוג את כולם.‬
‫כך אעשה.‬
‫יפה.‬
‫יום אולימפיה מבורך.‬
‫אל תהיה לקקן.‬
‫אנחנו צריכים לגלות כלפיהם רחמים,‬ ‫כלפי הטרויאנים.‬
‫בשום אופן לא.‬ ‫-אבל אף אחד לא יצפה לזה.‬
‫זה יהפוך את הטרויאנים לצייתנים יותר.‬
‫כרגע, זה יכול רק להידרדר.‬
‫אנשים צריכים תמריץ כדי להתנהג יפה.‬ ‫הם צריכים משהו להפסיד.‬
‫מה לגבי להפסיד את הראש שלהם?‬ ‫זה לא תמריץ?‬
‫אתה מבין אותי, אבא.‬
‫אם האלים בוחרים להעניש,‬ ‫מוטב לא להטיל ספק בבחירה שלהם.‬
‫הייתה סיבה לכך שטרויה הושמדה.‬
‫איזו סיבה?‬ ‫-הם נעשו שאננים.‬
‫הם הגזימו.‬
‫אולי ניתן לאנשים להצביע?‬ ‫ככה האתונאים עושים את זה.‬
‫זה עובד.‬
‫והם יצביעו עבורך, אתה יודע שכן,‬ ‫כי הם אוהבים אותך.‬
‫אי אפשר לסמוך על האנשים שיצביעו‬ ‫למען הדרוש להם, ארי. אף פעם לא.‬
‫תהיי שליטה דגולה כשיגיע זמנך,‬ ‫אבל יש לך עוד הרבה ללמוד.‬
‫האלים מחליטים מי שולט.‬
‫אתה מתחרט שאני לא גלאוקוס?‬
‫מה?‬
‫כן?‬
‫לא.‬
‫לא נטלת את מקומו של אחיך,‬ ‫הוא העניק לך אותו.‬
‫את תהיי דגולה, אני בטוח בכך.‬
‫אבל הטרויאנים חייבים להיענש.‬
‫אלוהים, יש לנו את ההופעה המזוינת‬ ‫עם אורפאוס הערב.‬
‫זה לא ייגמר לעולם?‬
‫מה קרה?‬
‫שום דבר.‬
‫אה, בהצלחה. אני מעריצה גדולה.‬
‫תודה.‬
‫באמת?‬ ‫-לא. לא מכירה אף שיר שלו.‬
‫אז אל תלכי להופעה.‬ ‫-אני חייבת.‬
‫לא, את לא.‬ ‫-זה יום אולימפיה.‬
‫זה יום ההולדת שלך.‬ ‫-אל תהיה מטומטם.‬
‫טוב, לכי תזדייני.‬
‫מה אמרת?‬
‫תראי, יש לי שני כרטיסים למוניז.‬
‫את רוצה לבוא?‬
‫למוניז?‬ ‫-כן.‬
‫נוכל ללכת עכשיו.‬
‫אעזור לך להיטמע בקהל כדי שלא יזהו אותך.‬
‫אתה רוצה לקחת אותי למוניז?‬ ‫-כן.‬
‫למה?‬ ‫-כי את תמיד עושה מה שאומרים לך.‬
‫אתה צודק.‬
‫אז בוא.‬
‫יש לך כלב?‬ ‫-היה לי כלב.‬
‫הוא מת בחולצה הזו?‬
‫תשתקי. סליחה.‬
‫לא, אני אוהבת אותה.‬ ‫אני לא אוהבת את הסטירים.‬
‫טוב, היום את אוהבת אותם.‬
‫אוקיי.‬
‫אלוהים.‬
‫- הסטירים -‬
‫מוכנה?‬
‫נראה לי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫את בטוחה.‬
‫ברוכים הבאים למוניז!‬
‫היום יילחמו קרל קריקסוס מספרטה!‬
‫והאמזונה, היפוליטה השנייה!‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫אחד מהם לא יראה את המחר.‬
‫היא אמזונה אמיתית?‬
‫היא שמעה אותך.‬
‫בקרב הוגן, קרב אצילי, קרב עד המוות!‬
‫למה חשבת שזה יעודד אותי?‬ ‫-לא אמרתי שזה יעודד אותך.‬
‫יודעת מה זה כאן? זה מקום לכאב.‬
‫לזעם.‬
‫מקום שבו אנשים יכולים לשחרר.‬ ‫חשבתי שזה יעזור לך.‬
‫תיקברו בכבוד ותחודשו בפאר.‬
‫לפינות שלכם!‬
‫זכרי את גלאוקוס.‬
‫זכרי את גלאוקוס, ארי…‬
‫את בסדר?‬
‫בסדר גמור.‬
‫מחיאות כפיים להיפוליטה האמזונה!‬
‫אני מקווה שיש לך שני מטבעות.‬
‫זין.‬
‫מה דעתכם על זה?‬
‫את בסדר?‬
‫כן, מספיק קשה לי עם הקורבן ליום אולימפיה.‬
‫לא יודעת למה חשבתי שהמוניז יהיה רעיון טוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני אפילו לא זוכרת אותו.‬
‫את מי?‬
‫את גלאוקוס.‬ ‫-היית תינוקת.‬
‫אבל אתה אמור להרגיש את התאום שלך, נכון?‬
‫אפילו אחרי שהוא מת, ואני לא מצליחה.‬
‫מילאתי את הנבואה שלי לפני שמלאו לי שנתיים.‬
‫ואני לא זוכרת שום דבר מזה.‬
‫מה הייתה הנבואה?‬
‫קמט מופיע, סדר דועך,‬
‫משפחה מתפוררת וכאוס מולך.‬
‫קח אותי הביתה, תזאוס.‬
‫אני מצטער, בסדר?‬
‫זה היה רעיון מטופש.‬
‫אבל אני חייב לשאול…‬ ‫-אני איענש.‬
‫מה?‬ ‫-בידי הנקמניות.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-הן היו במוניז,‬
‫אבל לא ראית אותן, כי אתה לא יכול.‬
‫למה שהן יבואו אלייך?‬ ‫-הרגתי את אחי, את התאום שלי.‬
‫זו לא הייתה אשמתך. בחייך, הנקמניות?‬
‫הן רודפות רוצחים, אנסים,‬ ‫אנשים שמזיינים את הילדים שלהם.‬
‫ובעיקר, אנשים שלא נענשו.‬
‫הענשת את עצמך כל חייך.‬
‫הן לא באות אלייך.‬
‫הן כן.‬
‫ואין שום דבר שאוכל לעשות בנדון.‬
‫מה אם הצלת חיים?‬
‫מה?‬
‫אם היית יכולה להציל חיים, היית עושה זאת?‬
‫כמובן שכן.‬
‫מה אנחנו עושים כאן?‬
‫אני צריך להראות לך משהו.‬
‫בואי.‬
‫- מקלט לנשים טרויאניות -‬
‫בואי.‬
‫תזאוס…‬
‫זה מה שאת יכולה לעשות.‬
‫סוף סוף. אני מקווה שהבאת טבק.‬
‫נקס.‬
‫מעולם לא חשתי כל כך מושפל.‬
‫כולל כשהשליכו אותי‬ ‫מעל החומות של טרויה המזוינת.‬
‫צריך לרוקן את הדלי הזה.‬
‫שיט.‬
‫באת לקחת אותי לאבא שלך?‬
‫לא.‬
‫מה?‬ ‫-לתת אותי למינוטאור?‬
‫היא באה כדי להציל אותך, את כולכם.‬
‫נכון?‬
‫אתה הטרויאני השביעי.‬
‫חולצה יפה, דרך אגב.‬
‫דעי לך שאני לא פחדן.‬
‫אני רוצה להסגיר את עצמי.‬ ‫זה היה הרעיון המטופש שלי. החרא.‬
‫אשמתי.‬
‫אבל השישה האחרים סירבו ואז אנשים מסוימים,‬
‫מסיבות מרגשות, אני מודה, כגון אהבה…‬
‫החליטו לכלוא אותי כדי להציל אותי מעצמי.‬
‫לך תזדיין.‬
‫התכוונתי גם לאמא שלי, מותק.‬
‫אוקיי.‬
‫אלך איתך.‬
‫לא…‬
‫לא, ארי…‬
‫בבקשה, תקשיבי, טוב?‬
‫הבוקר, אבא שלך אמר שהוא ייתן לך כל דבר.‬
‫תבקשי אותו.‬
‫בוא הנה.‬
‫אני מצטער ששיקרתי לך, ארי.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫זה מונומנט לכבוד האלים.‬ ‫-למה האלים נטשו אותנו?‬
‫הם שונאים אותנו. אני מסרב לסגוד להם.‬
‫בני עמי נדפקו כהוגן.‬
‫אין להם כלום. אפס זכויות, אפס חיים.‬
‫אנחנו רק שורדים, בקושי.‬
‫נשארנו 15,000, לכל היותר.‬ ‫מנינו פעם יותר מחמישה מיליון.‬
‫היינו האומה החזקה ביותר בעולם,‬
‫ולכן כולם נהנים כל כך לראות את המפלה שלנו.‬
‫"הושלך מעבר לחומות טרויה…"‬
‫אתה אסטיאנקס, בנה של אנדרומאכה.‬
‫נקס.‬
‫חשבתי שמתת.‬
‫כולם חשבו.‬
‫זין.‬
‫באמת סידרת אותי.‬
‫הוא התקווה, התקווה של בני עמנו.‬
‫כן. הנסיך הסודי.‬
‫בעולם אחר,‬ ‫אני ואת היינו מתחברים באיזה משתה מזוין…‬
‫טוב, מספיק.‬
‫אני לא מצפה שתעזרי לי. אני אשמח למות.‬
‫נקס.‬ ‫-זה נכון, אמא.‬
‫חיי לא שווים את חייהם של שישה.‬
‫אקח אותך לאבא שלי, והוא יחון אותך.‬
‫הוא לא יסכים.‬ ‫-הוא כן.‬
‫אתה מתנת יום ההולדת שלי.‬
‫"האם זה קצת יותר מדי‬
‫"לנשום את האוויר מריאותייך?‬
‫"האם זה קצת יותר מדי‬
‫"תחת משקל האהבה הזו?‬
‫"אבל אני‬
‫"אני רוצה לנשום כל נשימה שלך‬
‫"להיות האמת והאגדה‬
‫"בימים ובלילות‬
‫"בחיים של מרירות‬
‫"הו, אני‬
‫"כי את חיי ומותי‬
‫"את מלחינה את המוזיקה שבראשי‬
‫"בימים ובלילות‬
‫"בחיים של מרירות"‬
‫אסטיאנקס? מה? זה סוג של בדיחה?‬
‫איפה הוא?‬ ‫-בתאי המבוך, אדוני.‬
‫השאר אותנו לבד.‬
‫אמרתי שתשאיר אותנו לבד!‬
‫הבטחת לי.‬
‫הבוקר. אמרת, "כל מה שתרצי".‬
‫זה מה שאני רוצה.‬
‫שחרר אותם, את כולם.‬
‫בבקשה.‬
‫הבטחת לי.‬
‫למה את זה?‬
‫הרגתי את גלאוקוס!‬
‫תן לי להציל אותם.‬
‫בסדר.‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫אהבה יכולה לגבור על כל היגיון לפעמים.‬
‫ארי.‬
‫ארי, בבקשה.‬
‫ארי, את מוכנה לעצור?‬
‫יכולת פשוט לבקש ממני.‬ ‫-לא, לא יכולתי.‬
‫תראי, ארי…‬ ‫-זה "גברתי".‬
‫גברתי, בבקשה.‬
‫ארי, תקשיבי…‬
‫ארי!‬
‫מה?‬
‫תודה.‬
‫קדימה, צאו החוצה. תזדיינו מפה, קדימה!‬
‫כן!‬ ‫-קדימה!‬
‫תמשיך לזוז כבר, בנאדם!‬
‫ככה!‬
‫תעוף החוצה!‬
‫הכול בסדר. אני יוצא.‬ ‫-זה לא.‬
‫ילד מטופש שכמוך.‬
‫זה בסדר.‬
‫ילד מטופש.‬
‫תברח.‬
‫תינוק שלי.‬
‫תברח!‬
‫זה בסדר, קס.‬
‫תירגעי.‬
‫במחווה מפתיעה של רחמים,‬ ‫הנשיא מינוס שחרר את "שבעת הטרויאנים".‬
‫אנדרומאכה ואסטיאנקס התאחדו שוב.‬
‫אסטיאנקס נחשב כמת, והתגלה מאוד בחיים.‬
‫זהו יום מאושר לעם המוכה הזה.‬
‫פוסידון, פרחח קטן שכמוך.‬
‫אידיוט אימפוטנט שכמוך.‬
‫נבלה.‬
‫היי!‬
‫אוי כן.‬
‫זין!‬
‫אוהב מים חמים, אה?‬
‫זה חזק.‬
‫זה שמן ארגן?‬
‫השמפו?‬
‫כן.‬
‫מגניב.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫תמהר, בנאדם.‬
‫אני יכול להסביר בקשר לטרויאנים.‬
‫ההחלטה שלי.‬
‫אני יודע. זה לא מה שדיברנו עליו.‬
‫אין פה שום החלטה, מינוס.‬
‫לא אם אני אומר לך לעשות משהו.‬
‫לא אכפת לי כמה אתה אוהב את הבת שלך.‬
‫תזכור, אתה לא נכנע לאהבה.‬
‫אתה עושה מה שאומרים לך.‬
‫זה ברור?‬
‫זה ברור!‬
‫יפה.‬
‫מרכך, בבקשה.‬
‫- קפלה של הרה -‬
‫השיער שלך מריח טוב.‬
‫אני מנסה.‬
‫הנבואה הזו…‬
‫"משפחה מתפוררת."‬ ‫-נו, די.‬
‫אל תתחיל גם אתה.‬
‫לא, זה פשוט כולל את כולנו.‬
‫כי הייתי שמח לנבואה שנפטרת רק מזאוס.‬
‫אני בטוחה.‬
‫קדימה!‬
‫לא לזוז!‬
‫זה מה שקורה,‬
‫שוב ושוב,‬
‫מאז שהאלים מושלים.‬
‫רדו ממני! בבקשה, לא!‬ ‫-שקט!‬
‫כשיש חיבור, הם מפלגים.‬
‫כשיש אהבה, הם משמידים אותה.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫את!‬
‫את עשית את זה!‬
‫את! המשפחה שלך עשתה את זה!‬
‫הבן שלי…‬
‫הוא מת…‬
‫הבטחת לי.‬
‫זה רצון האלים, ארי.‬
‫או שתרצי שאקרא עליהם תגר?‬
‫היי, ארי.‬
‫באנו בקשר לאחיך.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬