‫אתה! כן, מר לחוץ.‬
‫אתה לקחת אותו?‬
‫לא, אדוני!‬
‫אתה יודע מי לקח?‬
‫לא, אדוני.‬
‫אוקיי.‬
‫למשוך!‬
‫אמרתי למשוך!‬
‫בינגו.‬
‫אף רומאי.‬
‫כן.‬
‫אתה לקחת אותו?‬
‫לא, אדוני.‬ ‫-אתה יודע מי לקח?‬
‫הוא.‬
‫הוא יתעופף לי משם עם האוזניים הגדולות שלו.‬
‫למשוך!‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫אה, כן?‬
‫לקחת לזאוס את השעון?‬
‫כמובן שלא.‬
‫צריך למצוא אותו.‬
‫מה? למה?‬
‫כי הוא הקים חדר מלחמה‬ ‫והוא הורג את נערי הכדורים.‬
‫מה?‬ ‫-כן, הייתי צריכה להכין קפה בעצמי.‬
‫מה זאת אומרת, "חדר מלחמה"?‬ ‫-אני נמצאת בו.‬
‫יש שני שלבים, ממה שאני רואה.‬ ‫הייתי קוראת לזה הסלמה רצינית.‬
‫מה קרה לו?‬
‫אני חושבת שהוא קצת התאכזב‬ ‫מהעונש שלך לטרויאנים.‬
‫כן. הוא אמר לי.‬
‫בכל אופן, תראה, פוסידון,‬ ‫ברור שהוא צריך לשחרר קצת קיטור,‬
‫אבל הוא אומר שהוא לא יוכל להתחיל‬ ‫עד שהוא ימצא את השעון שלו.‬
‫אז תנסה את הילד.‬
‫איזה ילד?‬ ‫-דיוניסוס.‬
‫תשאירי את זה לי.‬
‫אמרתי למשוך!‬
‫לפני זמן רב, ואני מתכוון לפני זמן רב,‬
‫הייתי אדם חופשי.‬
‫חופשי לחוות את החיים ואת האהבה‬ ‫כמו כל אחד אחר.‬
‫ואלוהים, כמה שאהבתי מישהו.‬
‫איך הברך?‬
‫גמורה.‬
‫טוב, אני התחלתי להתעורר בלילה כדי להשתין.‬
‫כן.‬
‫עבר זמן רב, כארון.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫אם תעזוב שוב לזמן כה רב, אני עלול למות.‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני יודע.‬
‫אני רציני.‬
‫מה קרה?‬
‫זאוס?‬
‫הוא סימן אותי.‬
‫הלוואי שהיית אומר לי למה.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אני צריך שתבטיח לי משהו.‬
‫כל דבר.‬
‫אתה תפגוש מישהו.‬
‫אולי בעוד כמה שנים.‬
‫אתה חייב לעזור לו.‬
‫איך?‬
‫שמור עליו.‬
‫אתה תדע לפי הסימן.‬
‫איזה סימן?‬
‫אולי אצטרך יותר מזה.‬
‫פשוט תבטיח לי.‬
‫זה חשוב יותר מכל דבר אחר.‬
‫בבקשה?‬
‫תישבע.‬
‫כמובן.‬
‫אתה נשבע?‬
‫אני נשבע.‬
‫תודה.‬
‫וסליחה.‬
‫על מה?‬
‫נסה לא לשנוא אותי.‬
‫טובת הכלל תמיד באה עם מחיר אישי.‬
‫תמיד.‬
‫הכניסה באמת שם?‬
‫דרך פח אשפה?‬
‫זאת לא בדיחה?‬
‫זה דיסקרטי.‬
‫תמיד היה דיסקרטי.‬
‫ואתה עומד על קרח דק, אז פשוט תסתום…‬
‫אוקיי. מצטער.‬
‫בהצלחה.‬
‫תחזיר אותו.‬
‫אני אחזיר.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫תודה על הכול.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫אני יודע.‬
‫אין לי מה להפסיד.‬
‫בבקשה תעזור לו.‬
‫תעזור לאנטול.‬
‫תשמרו זה על זה.‬
‫כן.‬ ‫-יש לנו הרבה מה להפסיד.‬
‫אני מבין.‬
‫אה! דניס!‬
‫החתול שלנו צריך לאכול.‬
‫תוכל לדאוג לזה?‬
‫כן. בסדר. בטח.‬
‫יש אוכל רטוב מתחת לכיור ואוכל יבש…‬
‫איפה האוכל היבש, פולי?‬
‫לשמור על השעון בבקשה.‬
‫אה, זה? כן.‬
‫אל תדאג, לא נספר לאבא שלך.‬
‫בסדר. ההצגה נגמרה, ילדים.‬
‫קדימה, אורפאוס.‬
‫הם לא מתאימים.‬
‫את מקבלת מה שיש.‬
‫ועושה מה שאומרים לך.‬
‫לך תזדיין, אורפאוס.‬
‫נפצעת?‬
‫אתה לא אמור להיות כאן.‬
‫ולקחת את המטבע של אשתך.‬
‫כן, נכון.‬
‫כי חשבתי שרק כך אוכל להיות איתה שוב.‬
‫אני יודע שזה דפוק,‬ ‫אבל אני אוהב אותה, באמת.‬
‫הבטחתי לאשתך שאשמור עליך.‬
‫מאוד התרגשתי ממה שעשית בבר, עם הבובה.‬
‫אני מצטער על הבן שלך.‬
‫תקשיב, בבקשה.‬
‫אנחנו לבד כאן.‬
‫שננסה לפחות לבטוח זה בזה?‬
‫תודה.‬
‫צריך לחצות את הסטיקס.‬
‫אוקיי, בוא נלך.‬
‫אורפאוס מועיל.‬
‫לאגו כזה אין בעיה‬ ‫לקבל את הרעיון של מטרה קוסמית.‬
‫או חשד שמישהו עשוי לנצל‬ ‫את המטרה שלו לצרכיו.‬
‫- רשימת מתים יומית -‬
‫אחרים זקוקים להרבה יותר עזרה.‬
‫הכשרה נוספת תתחיל היום בשעה 18:00.‬
‫- ברוכים הבאים לאספודל -‬
‫פוטיס.‬
‫ארצה.‬
‫רוצה לצאת לטיול?‬
‫אני לא מוריד את הרצועה.‬
‫טוב.‬
‫אבל אתה חייב להבטיח לי, כן?‬
‫בסדר.‬
‫פוטיס!‬
‫שעונים לא נעלמים סתם כך. מישהו לקח אותו.‬
‫למשוך!‬
‫כאן זאוס. אני ממש עסוק.‬
‫זאוס, זו פרספונה. אני צריכה להגיד לך משהו.‬
‫יש בעיה בשאול.‬
‫טוב, נשמה נמלטה מהאָיִּן.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-לא, האדס!‬
‫ההודעה נמחקה.‬
‫אתה צריך לספר לו מה קרה, האדס. אתה חייב.‬
‫לא, אטפל בזה בעצמי.‬
‫משהו לא בסדר ואתה יודע את זה.‬
‫איך, האדס? איך נשמה נעלמת?‬ ‫איך זה בכלל אפשרי?‬
‫מה אם זו לא רק אחת?‬ ‫מה אם זו התחלה של משהו?‬
‫זו לא התחלה של משהו.‬ ‫זו רק תזכורת, בעיטה בתחת.‬
‫זאוס מינה אותי לאחראי על השאול. זו אשמתי.‬
‫זו לא אשמתך.‬ ‫-זו כן אשמתי.‬
‫התעצלתי. לא פיקחתי על האין.‬
‫נתתי למצב להידרדר.‬
‫אז בואי נראה זאת כהזדמנות.‬
‫נמצא את הנשמה ונחזיר את המצב לקדמותו.‬
‫אין שום דבר שלא אוכל לתקן אם אחליט על כך.‬
‫סמכי עליי.‬
‫ואין שום צורך לספר לזאוס.‬
‫פוטיס.‬
‫פוטיס!‬
‫אתה בסדר?‬
‫אנחנו חייבים לעזור להם.‬
‫לעזור למי?‬
‫לכולם שם.‬
‫איפה?‬
‫שמו אותי שם בגלל המונומנט, נכון?‬
‫החרא, מה שאמרתי על האלים…‬
‫זאת אשמתי. הכול אשמתי.‬
‫תן לי לעזור לך. אתה צריך לעבור דרך המסגרת.‬
‫כבר עברתי דרך המסגרת.‬
‫מה?‬
‫קנאוס!‬
‫אל תזוז.‬
‫אתה הסיבה שיש כלב שמסתובב חופשי?‬
‫תפסתם אותו? יופי.‬
‫לא, לא טוב. הוא כרגע השתין על מכשיר הפקס.‬
‫אני מצטער, הוא מתרגש מדי.‬
‫זו אשמתי. הוצאתי אותו לטיול.‬ ‫התגעגעתי אליו.‬
‫אבל זה רק, ראיתי…‬
‫מה?‬
‫שום דבר.‬ ‫-טוב, ברכותיי.‬
‫מה?‬
‫אף אחד עוד לא הרס לי את היום כל כך מוקדם.‬
‫תחזור לעבודה, לעזאזל!‬
‫כן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫האמת…‬ ‫-בוקר טוב!‬
‫סליחה, מה?‬
‫לא, שום דבר.‬
‫אני יכולה לשבת כאן?‬
‫כן. בטח.‬ ‫-לא, כולנו צוללנים כאן.‬
‫האמת שאני צוללנית.‬
‫כרגע מינו אותי.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫עובדה שכן.‬
‫לא, את צריכה לצבור כאן ותק של שנים.‬
‫לא יודעת. אמרו שיש מבצע גיוס.‬ ‫צריכים עוד צוללנים.‬
‫מה זה צוללנים?‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫זה סוכר?‬
‫מלח.‬
‫למה?‬
‫כדי שנוכל לטעום אותו.‬
‫כמעט.‬
‫למה אנחנו עושים כל דבר שאנחנו עושים?‬
‫אוכלים, ישנים, מתקלחים. אנחנו מתים.‬
‫כן, אבל אנחנו לא פראי אדם.‬
‫זאת שגרה.‬
‫גורם לנו להרגיש נורמליים.‬
‫נורמליים, כן.‬
‫אבל למה…‬ ‫-את שואלת הרבה שאלות, אה?‬
‫מניסיוני, אנשים ששואלים שאלות‬ ‫מסתבכים בצרות.‬
‫אוקיי, מצטערת.‬
‫מאתיים שנה.‬
‫זה יעבור מהר.‬
‫אתה בא הערב?‬ ‫-מה יש הערב?‬
‫לא קיבלת את העלון?‬
‫אדריאן!‬
‫אה, כן.‬
‫היא יכולה לקבל גם.‬
‫תודה.‬
‫- נפגשים לדרינקים - צוללנים חדשים‬ ‫בר אספודל -‬
‫אז תגיע?‬
‫כן. כמובן.‬
‫ואת?‬
‫נראה אם יתחשק לי.‬
‫בהחלט.‬
‫דניס!‬
‫דניס?‬
‫אל תתעסק איתי, דניס.‬
‫הנה אתה.‬
‫אוקיי. ביי.‬
‫- רק זאוס יכול להציל אותנו -‬
‫מספיק!‬
‫אתה צודק.‬
‫אמרת שלא תעשה את זה יותר.‬
‫זה אני, לא אבא שלך.‬
‫ובכן, זה בהחלט אסור.‬
‫עכשיו, אם תסלח לי…‬ ‫-לקחת את השעון שלו?‬
‫איזה שעון?‬ ‫-אל תתחכם.‬
‫תפגוש אותי באקווריום, עכשיו.‬
‫הנה.‬
‫היי, בוא הנה.‬
‫קדימה.‬
‫תיזהר.‬ ‫-שלום!‬
‫שלום.‬
‫למה לקחת את השעון?‬
‫תמשיך להתנהג כמו ילד, ככה הוא יתייחס אליך.‬
‫אני חושב שיש לך פוטנציאל אמיתי. אמרתי לו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אבל לא כשאתה…‬ ‫-כי אתה צודק.‬
‫האמת שעשיתי משהו די גדול.‬
‫אה, כן?‬
‫מה עשית?‬
‫הכנסתי בן תמותה לשאול.‬
‫הוא נכשל במבחן.‬ ‫הכרחתי את הגורלות לפתוח את הדלת.‬
‫הוא יהיה בן האנוש הראשון‬ ‫שיחזיר מישהו מהמתים.‬
‫כשזה יקרה, אני מניח שיכבדו אותי.‬
‫אתה צוחק עליי, נכון?‬
‫מה?‬ ‫-תתפלל שזה לא יצליח.‬
‫בן תמותה קורא תגר על המוות‬ ‫ומערער את מרקם היקום?‬
‫אם בן התמותה יצליח ויוציא מישהו מהשאול,‬
‫זאוס ישמיד אותך.‬
‫הוא ינסה להשמיד את כולנו.‬
‫אבל זה בסדר. לא, זה בסדר.‬
‫הבחור שלך לא יצליח,‬ ‫אבל אל תזין את הפרנויה של אביך.‬
‫תחזיר לו את השעון שלו.‬ ‫תגיד לו שמצאת אותו איפשהו.‬
‫זה הדבר היחיד שירגיע אותו.‬
‫אוקיי.‬
‫כן.‬
‫אני…‬
‫אני לא יכול.‬
‫למה לא?‬
‫נתתי אותו… למישהו.‬
‫אז מה? אלה לא הבתולים שלך, נכון?‬
‫תשיג אותו חזרה.‬
‫פעם היינו מבלים.‬
‫כאן זאוס.‬
‫אני ממש עסוק.‬
‫הלו, זאוס?‬
‫אתה שם?‬
‫טוב…‬
‫זה אני, האדס, כמובן.‬
‫רק רציתי להודיע לך שגייסנו‬ ‫מערך של צוללנים חדשים.‬
‫כולם מאומנים ו…‬
‫טובים מאוד.‬
‫עדיין לא.‬
‫השאול יכול להתמודד עם כל מה שייקרה בדרכו,‬
‫אז הפקד זאת בידינו…‬
‫אם תרצה בכך.‬
‫שלום.‬
‫התחדשות שמחה.‬
‫מה?‬
‫אני פשוט… אני לא מבינה. למה צריך צוללנים?‬
‫אנחנו עוזרים לאנשים לעבור דרך המסגרת.‬
‫אנחנו מדריכים אותם.‬
‫כן, אבל למה הם צריכים עוד צוללנים?‬ ‫הם רק מתחדשים.‬
‫מה החיפזון?‬
‫יודעת למה הפסקתי לשאול שאלות?‬
‫כי הסתבכת בצרות?‬
‫כי מעולם לא קיבלתי תשובות.‬
‫זה השאול. ככה זה.‬
‫יש לך מזל. הלוואי שיכולתי לעבור.‬ ‫אני תקועה בתווך.‬
‫אז מה צריך לעשות?‬
‫פשוט לעזור להם, אני מניח.‬
‫להקשיב להם.‬
‫אתה בחור כארז.‬
‫בן כמה אתה בכלל?‬
‫אתה נראה בן 12 בערך.‬
‫אני… טכנית, אני כמעט בן 40.‬
‫אם סופרים את שנות המוות.‬
‫תמשיכו להתקדם.‬
‫אהלן.‬
‫אוי לא.‬
‫היינו על אותה מעבורת.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני לא יודעת לשחות.‬
‫הקדשתי את כל חיי להתחדשות טובה.‬
‫חייתי כדי למות, כמו שאומרים,‬
‫ורו, אבל עכשיו אני חושבת‬ ‫על כל הדברים שלא עשיתי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבל זה קשה, נכון? להקריב את עצמך.‬
‫את העצמי הזה.‬
‫אוי אלוהים, פשוט לכי.‬
‫סליחה?‬
‫תעברי דרך המסגרת, בבקשה.‬
‫יש לך מושג כמה מזל יש לך?‬
‫זאת את, מהמעבורת.‬
‫אמרת שהעלבת את האלים לפני שמתת.‬
‫אני מניחה שאת משלמת על זה.‬
‫תקשיבי…‬ ‫-חתיכת צדקנית מחורבנת שכמותך.‬
‫שנעביר אותך דרך המסגרת?‬
‫מה עושים?‬
‫אני מניח שנשחה, לא?‬
‫כן.‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫היי!‬
‫שלום!‬ ‫-שלום לך!‬
‫היי!‬
‫היי! לכאן!‬
‫תוכל לעזור לנו?‬
‫נו באמת.‬
‫שלום!‬
‫באתם מהמערה?‬ ‫-נכון.‬
‫שניכם?‬
‫ניצחנו ביחד.‬
‫התכוונו לשחות, אבל…‬ ‫-לא כדאי לכם לעשות את זה.‬
‫תוכל לקחת אותנו לצד השני?‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה. כן.‬
‫אוקיי.‬
‫תתלבשו בחזרה.‬
‫פנו דרך!‬
‫פנו דרך לאלופים!‬ ‫-כן!‬
‫אני רוצה לחזור לשם! בוא נעשה את זה!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מה?‬
‫קדימה!‬
‫לא יכול להיות.‬
‫היי, קיניס!‬
‫ק… ק… קיניס!‬
‫היי!‬
‫מבט עליי, חילול קודש.‬
‫אני לא חילול קודש.‬ ‫-דווקא כן.‬
‫בגלל זה הגעת לכאן.‬
‫בלי אפשרות להתחדש.‬
‫את…‬
‫את עינית אותה?‬
‫את אמא שלך?‬
‫לא, היא מסרה אותך מרצונה החופשי.‬
‫מאוד חופשי.‬
‫נתראה, קיניס.‬
‫היי, אני מחפש שעון.‬
‫בלי חיות מחמד.‬
‫מה?‬
‫אתה לא יודע לקרוא?‬
‫בלי חיות מחמד.‬
‫אה, זאת לא חיית מחמד.‬
‫זה אל התענוגות, השיגעון‬ ‫וטירוף החושים, דיוניסוס.‬
‫בחור נחמד.‬
‫צא החוצה.‬
‫סליחה?‬
‫מה אמרת?‬
‫כן, חזק יותר?‬
‫לא, אני מצטער, אני לא מבין אותך.‬
‫משהו מאלה? טוב, נהדר. תודה.‬
‫זה השעון.‬
‫זה השעון!‬
‫תודה.‬
‫כדאי שמישהו יתוודה.‬
‫מי לקח אותו? מי הקלפטומן?‬
‫מי הקלפטומן?‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫זה היה אחד מכם.‬
‫מי לקח את השעון המזוין שלי?‬
‫אבא!‬ ‫-מה?‬
‫מצאתי את זה.‬
‫ליד השער.‬
‫אופס.‬
‫למה אתה לובש חתול?‬
‫כל הכבוד. יש לך עין חדה, אני מודה.‬
‫מה אתה עושה בבית, דרך אגב?‬
‫רק רציתי לראות אותך ושתפגוש את דניס.‬
‫שלום, דניס.‬
‫אני יודע איך אפשר לקרוא לו‬ ‫במקום דניס. "אדיפוסס" עם שני ס'.‬
‫לא הבנתי.‬
‫באמת? אוקיי.‬
‫אתה דניס.‬ ‫-בוא.‬
‫חבר'ה, נקו את הבלגן הזה‬ ‫ותביאו לנו קנקן של מי פיתול,‬
‫וגם בקבוק חלב כדי שהחתול יוכל לינוק.‬
‫יפה מאוד.‬ ‫-תודה.‬
‫מה?‬ ‫-השעון.‬
‫לאן את הולכת? את נראית נפלא.‬
‫למה? אתה רוצה לבוא?‬
‫אה. מי זה?‬
‫הבחור שלובש את השמלות? אני מחבב אותו.‬
‫לא, זה פרסאוס, והוא אולי יביא את הסוס.‬
‫את הסוס? לא, עם הכנפיים? איזה זין.‬
‫טוב, אני מקווה.‬
‫באמת? אנחנו עסוקים עכשיו, אבל…‬ ‫-עסוקים?‬
‫טוב, הפסד שלך.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫שלום, מתוק.‬
‫אתה רק תינוק קטן, נכון?‬
‫זה היה ניצוץ. היו לנו ניצוצות.‬ ‫-זהירות. כן.‬
‫טוב, בוא הנה. אש וגופרית מחכים.‬
‫היא מסרה אותך מרצונה החופשי.‬
‫מאוד חופשי.‬
‫- צוללנים חדשים‬ ‫מסיבה מ-7 בערב -‬
‫יבואו עוד אנשים.‬
‫היי.‬
‫אז בסוף התחשק לך, אה?‬
‫כן.‬
‫זה בסדר?‬
‫כן, כמובן. שבי.‬
‫אני יכול?‬
‫אוקיי.‬
‫עדיין אין שום טעם.‬ ‫-לחיים.‬
‫תנסי לעשן. זה ממש רעיל.‬
‫שנשחק משחק?‬
‫אני גרוע במשחקים.‬
‫לא תהיה לך כאן בעיה, זה רק לספר סיפורים.‬
‫אז, מה היו הנבואות שלנו?‬
‫טוב, אני ראשונה. שלי הייתה…‬
‫"יצור שחור שיער, מעידה בקור מוחלט‬
‫"עיניים לא נעצמות, גם לא קצת"‬
‫הנבואה שלי התגשמה כולה.‬
‫הייתה לי סוסת פוני בצבע חום כהה, קרסידה,‬ ‫אהבתי אותה מאוד.‬
‫באחד מחודשי דצמבר, היא מעדה ושברה את הרגל.‬
‫נאלצנו להמית אותה.‬
‫זה היה נורא.‬
‫והיו לי גם נדודי שינה,‬ ‫אז העיניים שלי לא נעצמו, לא באמת.‬
‫מה הנבואה שלך?‬
‫לא.‬
‫מה זאת אומרת, "לא"?‬
‫אני מתכוון שלא. זה פרטי.‬
‫זה קשור לאמא שלך?‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫אני פשוט…‬
‫הם רגישים מאוד, הצעירים.‬
‫היי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, בסדר גמור.‬
‫אתה יודע איפה אני אוכל להשיג‬
‫את הסיגריות שאי אפשר לטעום או להרגיש?‬
‫כן.‬
‫מגיעים הרבה כמונו?‬
‫כמה.‬
‫אהבה הופכת אנשים לטיפשים.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫מה זה היה?‬
‫סקילה.‬
‫רגע.‬
‫למה עצרנו?‬
‫אני יכול לקחת רק אחד מכם לצד השני.‬ ‫זה הכלל.‬
‫אמרת שתוכל לקחת את שנינו.‬
‫כן, שיקרתי.‬
‫אני צריך ליהנות איכשהו.‬
‫אז קדימה, לכו מכות.‬
‫רגע.‬
‫ללכת מכות?‬ ‫לא.‬
‫אנחנו…‬
‫עשינו הסכם.‬
‫ובכן.‬
‫נחכה.‬
‫למה?‬
‫עד שאחד מכם יפר את ההסכם. יש לי זמן.‬
‫או שאוכל להחזיר אתכם. את שניכם.‬
‫מה דעתכם על זה?‬
‫כי זה לא שווה את זה.‬
‫הבן שלי שווה הכול.‬ ‫-אתה אומר את זה.‬
‫כולם אומרים את זה.‬
‫אבל זה בולשיט.‬
‫נגיד שתחזיר אותו. לא סביר, אבל נגיד שכן.‬
‫תיקח אותו הביתה, תקבלו כמה שנים,‬ ‫ואז הוא שוב יחלה.‬
‫ושוב ימות.‬
‫מה תעשה? תחזור הנה?‬
‫תמשיך לחזור שוב ושוב כמו קרוסלה מזוינת?‬
‫בוא נגיד שהוא ישרוד. שהפעם הוא יהיה בריא.‬
‫מי אומר שהוא בכלל יאהב אותך?‬ ‫מה אם הוא ישנא אותך?‬
‫מה אם הוא יתעב אותך עד העצם?‬
‫מה קרה לך?‬
‫שמע, אשתי ואני…‬ ‫-כן, אשתך.‬
‫אתה חושב שהיא תוכל לחזור ולחיות איתך שוב?‬
‫שהיא תאהב אותך שוב?‬
‫אתה בטוח בקשר לזה?‬
‫כן.‬
‫אז תוכיח.‬
‫תהרוג אותו.‬
‫או שאתה תהרוג אותו? לא משנה לי.‬
‫כמו שאמרתי, עשינו הסכם. חייבת להיות…‬
‫אני מצטער.‬
‫אבל אתה אמרת. זה היה רעיון שלך!‬ ‫-אני יודע, אבל…‬
‫זה אתה או אני!‬
‫שמע, אני ממש מצטער.‬
‫זה באמת נטול טעם.‬ ‫-כן.‬
‫אמרתי לך.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫הרגל? אני לא יודע. כן.‬
‫כמו שאדריאן אמר, "כדי להרגיש נורמלי".‬
‫להרגיש אמיתי יותר, כמו שהיית פעם.‬
‫לעשות אותם דברים.‬
‫ואתה רוצה להרגיש כמו פעם?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא. לא עשיתי שום דבר בחיים שלי.‬ ‫-אני בטוח שזה לא נכון.‬
‫זה נכון. בזבזתי אותם.‬
‫לא הייתה לי מטרה.‬
‫וביום שבו הבנתי את זה באמת, מתתי.‬
‫אני במעבורת וחושבת לעצמי, "שיט, אני מתה".‬
‫אבל בהדרגה, השתלט עליי מעין רוגע כזה.‬
‫זה היה בסדר, כי אני אחזור לעולם‬
‫והפעם אעשה הכול טוב יותר.‬
‫ועכשיו אני תקועה כאן.‬
‫אני מניחה שאצטרך להשלים עם זה, נכון?‬
‫אולי.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫לא אספר לך על הנבואה שלי.‬ ‫-זה לא מה שהתכוונתי לשאול.‬
‫אז מה?‬
‫מאיפה אתה מכיר אמזונה?‬
‫הייתי אמזונה.‬
‫עד שהייתי חייב לעזוב.‬
‫כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫למדנו עליכם בבית הספר.‬
‫באיזה גיל הן מסלקות את הבנים? בגיל 11?‬
‫כן.‬
‫הייתי בן 15.‬
‫לא הייתי בן באופן רשמי עד מאוחר יותר.‬
‫בטח היה קשה…‬
‫לעזוב.‬
‫כן.‬
‫אבל, את יודעת,‬
‫להירצח בידיהן היה מעט קשה יותר.‬
‫זין. אני מצטערת.‬
‫אני מנסה להתעלות‬ ‫על "בעלי לקח את המטבע שלי" הזה שלך.‬
‫"הזה שלי"?‬
‫כן, כלומר, אמא שלי בגדה בי,‬
‫בנות עמי רצחו אותי, ואז לקחו לי את המטבע.‬
‫בחייך.‬ ‫-אוקיי. לך תזדיין.‬
‫אני מפיק מזה את המיטב.‬ ‫-כן?‬
‫כן. איכות האוויר פה נהדרת.‬
‫אני ישן מצוין.‬
‫אני שוב יוצא לדייטים.‬
‫אנשים עושים את זה?‬ ‫-מה?‬
‫יוצאים לדייטים. פה.‬
‫כן, נראה לי, לפעמים.‬
‫אוקיי.‬
‫איך נשיקות מרגישות כאן?‬
‫מה?‬
‫זה כמו כששותים בירה?‬
‫סליחה?‬ ‫-כאילו, זה…‬
‫זה מרגיש סתמי לגמרי? או שזה משהו…‬
‫כן, אני לא יודע.‬
‫לא עשיתי את זה.‬
‫אחרי שמתתי. כן.‬
‫אחרי שמתתי.‬ ‫-כן.‬
‫אני…‬
‫זה עבורי חומר למחשבה ב-200 שנים הבאות.‬
‫את יודעת, פרו מאוד מחבבת אותך.‬
‫היא במקום גבוה ברשימה.‬
‫באמת?‬ ‫-במקום גבוה מאוד.‬
‫הצילו!‬
‫זה הוא.‬
‫הצילו!‬ ‫-מי?‬
‫הצילו!‬
‫לקחת את המטבע של אשתך,‬ ‫ועכשיו אתה מנסה לקחת את המקום שלי. לא!‬
‫לא!‬
‫תזהה אותו לפי הסימן.‬
‫רק תבטיח לי.‬
‫זה חשוב יותר מכל דבר אחר.‬
‫בן זונה.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫למה הצלת אותי?‬
‫איך קיבלת את הסימן הזה?‬
‫אני…‬
‫גורל.‬
‫קיבלתי מאחד הגורלות.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה אומר שמשהו התממש.‬
‫הבחור הזה?‬
‫ברצינות?‬
‫- מוות‬ ‫רצח עם -‬
‫אסונות טבע הם טובים,‬ ‫כי אפשר לגרום להם בהינף יד.‬
‫ועבור בני התמותה מדובר בהלם גדול‬ ‫שמניב עלייה חדה באחוזי הסגידה.‬
‫תפילות והעלאות קורבן.‬
‫כי הם יודעים שאנחנו גרמנו לזה.‬
‫אבל מה צריך לעשות‬ ‫כדי לגרום להרס מרשים במיוחד?‬
‫בעל השפעה מרחיקת לכת?‬
‫כלום?‬ ‫לא.‬
‫חשבתי שרצית קידום.‬ ‫-כן, אני רוצה.‬
‫טוב. בוא איתי.‬
‫טוב.‬
‫אני רוצה ללמד אותך דבר או שניים‬ ‫על דבר או שניים.‬
‫והדבר הראש…‬
‫הדבר הראשון שברצוני לומר לך הוא…‬
‫תודה.‬
‫אתה מודה לי?‬
‫תודה, דיוניסוס, כי מצאת את השעון שלי.‬
‫והחזרת לי אותו,‬
‫אפילו שבפעם האחרונה שנפגשנו…‬
‫הייתי קשוח איתך.‬
‫כן, אבא, אני…‬ ‫-היי.‬
‫עובר עליי רגע מרגש כאן.‬
‫אבא שלי גם היה קשוח כלפיי.‬
‫שב.‬
‫אבל אבא שלך לא ניסה לרצוח אותך?‬
‫כן.‬
‫כן, הוא…‬
‫כן, הוא ניסה.‬
‫אתה יודע, היו לו הסיבות שלו, אבל…‬
‫בכל אופן, אתה ילד טוב,‬ ‫ואני רוצה לתת לך את מה שאתה רוצה.‬
‫מה אני רוצה?‬
‫עוד כוח.‬
‫אוקיי.‬
‫מגניב.‬
‫זה מה שאני רוצה?‬
‫כן, דיוניסוס. זו המשמעות של קידום,‬ ‫יותר כוח.‬
‫וזה גם אומר נאמנות, ואת זה כבר יש לך.‬
‫אני רואה את זה.‬
‫אני…‬
‫שמע, אבא, כדאי שאני פשוט…‬
‫אני צריך לומר לך משהו.‬
‫מה אתה צריך לומר לי?‬
‫לא. שום דבר.‬ ‫-אתה יכול לספר לי הכול.‬
‫לא, אני פשוט נאמן.‬
‫כן.‬
‫כן, אז…‬
‫אנחנו נגרום למוקיונים האלה לציית.‬
‫נתחיל באסונות טבע.‬
‫זה ישר. זה פשוט.‬
‫ואז נעבור למשהו מעט מעניין יותר,‬
‫יותר מורכב, חדשני. זריעת איבה.‬
‫שנאה.‬
‫שמכאן והלאה ייקרא "שלב 2".‬
‫וניתן לפתוח אותו במשהו ממש קטן,‬
‫כמו אונס של אישה אחת, מוות של ילד אחד,‬
‫כי אם אתה עושה זאת נכון,‬
‫זה יכול להבעיר משפחות, מדינות ויבשות.‬
‫אוקיי. מגניב.‬
‫כן, אנחנו…‬
‫אתה יודע שיש בני אנוש שהם…‬
‫מה?‬
‫נחמדים.‬
‫כן, הם נחמדים.‬
‫טוב לשהות בחברתם…‬
‫ובקרבם.‬
‫ממש. אתה יודע,‬
‫חלק מהאימהות של ילדיי האהובים ביותר‬ ‫הן בנות אנוש.‬
‫אבל הן לא חשובות.‬
‫מה שחשוב זה המשפחה שלנו.‬
‫אתה יכול לשחק עם בני האנוש,‬ ‫לאכול איתם, להתעלס איתם,‬
‫לקלוע את שיערם, לעשות מה שמתחשק לך,‬
‫אבל אסור לך לשכוח שאתה לא אחד מהם.‬
‫אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫אוקיי. שלב 1. נתחיל בו הערב.‬
‫יש לך הודעה חדשה אחת.‬
‫היי, קיבלתי את ההודעה שלך.‬
‫תזמון מושלם, כי הרבה גופות‬ ‫עומדות להגיע אליך.‬
‫זאוס?‬
‫לא, אדוני, זאת אני.‬
‫בסדר, אני מקשיב.‬
‫מצאנו את הנשמה, אדוני.‬
‫- תודה לך‬ ‫פ' -‬
‫לא, בבקשה.‬
‫אתה רוצה להיכנס לשם?‬
‫חייבים לעזור לו.‬
‫אנחנו כבר מתים. כמה זה יכול להידרדר?‬
‫שלום?‬
‫אוי אלוהים.‬
‫מה קרה לה?‬
‫כרגע שלחנו אותה דרך המסגרת.‬
‫מה זה המקום הזה?‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬