Наближається вирішальний момент.
Пазл починає складатися.
І тепер я мушу вам усе пояснити:
хто я є, чому я тут.
У міфах, що їх деякі з вас, можливо, читали,
Зевс карає мене за те, що я дарував людям вогонь.
Я герой, але для вас — якийсь придурок, що зарізав коханця, так?
Не так.
Я наважився суперечити Зевсові.
Я сказав йому, що він став усім, що ненавидів.
Йому це не сподобалось.
ТАЄМНЕ СХОВИЩЕ
-Нечемно не відчиняти, коли стукають. -Боже.
Та бляха.
Що ти тут робиш?
Слухай, я можу це зробити.
Це не твоя доля, Прометею.
Зевс іде по тебе.
Якщо хочеш його зупинити, ти маєш слухати мене.
Кому ти довіряєш найбільше?
Хто без питань зробить усе, що б ти не попросив?
Не знаю.
Не бреши мені.
Харон.
Так.
Ти маєш його вбити.
-Ні, я… -Це єдиний спосіб.
І ти маєш повернути довіру Зевса.
Підкоритися його покаранню й прийняти свою долю.
Інакше Зевса ніколи не буде повалено, а твоя справа остаточно піде прахом.
Існує великий план, Прометею.
Великий план.
Так.
Дякую.
Відновлювати стосунки довелося довго.
Дякую тобі, друже.
Будь ласка.
Але це вдалося.
Всупереч усьому, ці стосунки збереглися.
Щодо інших дійових осіб —
хтось не розумітиме, що зробив…
як саме допоміг…
І ніколи не зрозуміє.
Інші точно знають, що роблять…
і що ще мають зробити.
КАОС
Провал одного з нас означатиме провал для всіх.
ЧАСТИНА І ФУРІЇ
Гаразд, пора.
Ходімо.
Згадай…
Отак краще.
-Що це було? -У когось вихлоп такий. Не зважай.
Скільки я спала?
Неважливо.
Де я?
Тут.
Боже мій.
Подобається? Це я сама зробила.
Я не хотіла убивати Главка. Я була немовлям.
Я виконала епітимію, отримала кару.
-Ми прийшли не карати тебе. -А показати тобі правду.
І яку ж?
-Подивися шоу. -Тобі сподобається.
Я б не стала зв'язуватися з богами, Арі…
на твоєму місці.
Попкорн.
«ПРОРОЦТВО» ВИРОБНИЦТВО «ФУРІЇ-ПРОДАКШН»
Що це за хрінь?
Замовкни й не балакай.
Хочу наголосити, що це була не моя ідея.
МІНОС
ПОСЕЙДОН
ПАС
ДЕДАЛ
СЕРІЯ ПЕРША «НИТКА»
Знаєш, чому така назва?
Бо варто лише потягнути — і все починає розплутуватися.
Яєць не видно?
-Ні, сер. -А зараз?
-Оце так. Пане президенте, вітаю. -Дякую, сер.
Твій попередник був трохи впертим.
-Так. -Він мертвий.
Насолоджуйся посадою.
Насолоджуйся палацом, але не забувай три речі.
-По-перше, усе це тобі позичено. -Так, сер.
Друге: поставив тебе я. Служиш мені.
-Так, сер. -Третє.
І найголовніше.
Якщо догодиш мені, я можу зробити тебе безсмертним.
Справді, сер?
Авжеж.
-Веро, сер. -О так, капець як Веро.
Отже!
-Перелік справ. -Так, сер.
В іракліонському зоопарку є лев.
Випусти його.
Випустити?
Так. Він їстиме людей. Буде весело.
Так, звісно.
Далі. Тобі потрібен спадкоємець.
Заведи дитину.
О ні.
Сер, боюся, я не можу.
-Що? -Мати дітей. Пророцтво забороняє.
Благаю, не гнівайтеся.
Клянуся, я буду вірним слугою.
Яке в тебе пророцтво?
«На шлюбному ложі — сконання твоє.
Дитя, що задихає першим, уб'є».
-Зрозуміло. -Так.
Є ідея. Близнюки! Я можу влаштувати.
Того, що вискочить першим, позбудешся. Це вихід.
Інший стане твоїм спадкоємцем.
-Надивилася я вже цю вашу х… -Стривай, це ти.
Вони почали спати обійнявшись, як ті цуценята.
Хіба це не диво?
Привіт, мій маленький Главку.
А як моя чарівна маленька Арі?
Матуся тебе дуже любить.
А ти ж любиш свою сестричку?
Правда ж, вона красуня?
Хороший хлопчик.
Сер, я не можу…
-Що? -Я…
Я не можу.
Він мій первісток, а ти мій в'язень.
Дедале, гадаю, усе ти можеш.
Мусиш.
Іди.
Я маю слідувати своїй долі, Арі.
Що ти робиш?
Я цю брехню не дивитимуся.
-Брехню? -Звісно.
Це не пророцтво батька, а Дедал поважна людина, а не в'язень.
Ну звісно. А з палацу він просто так не виходить.
Він відлюдник. Батько не наказував йому вбивати дитину.
Ти в цьому впевнена?
Так, упевнена.
Мій батько — хороша людина, і я йому довіряю.
А як же троянці?
Це інше.
Невже?
Він обіцяв їх не вбивати.
Як знати, чи він не збрехав про своє пророцтво?
Хочеш додивитись?
Авжеж ні.
Випустіть мене.
Випустіть мене!
Випустіть мене звідси негайно!
Випустіть мене!
Ви ж так з усіма й робите? Я знаю.
Це покарання за Главка.
Ви доводите людей до божевілля.
Робите так, щоб вони зневірились у всьому, що знають,
у всьому, що люблять,
і зрештою наклали на себе руки.
Не дочекаєтесь.
-Лише богам мене судити. -В сраку тих богів.
Що?
У сраку їх!
-Вони — джерело твого болю. -Так і є, Арі.
-Додивися до кінця. -Ні!
Гаразд. Іди додому.
Що?
-Що? -Що?
Вона знає достатньо.
Але підеш пішки.
-Поговори з Дедалом. -Пішли ви.
Непогано вийшло.
Важко з ними, так?
З набожними.
Тепер ми квити.
Більше ніяких послуг.
Ми даємо їй спокій.
Арі!
Де ти була?
Я ледь не збожеволів.
Усе добре?
Так. Я в порядку, тату.
Усе добре.
У мене не було вибору з троянцями.
Я зробив це заради міста, заради Криту.
Я знаю.
Заради богів.
Ніколи так більше не роби.
Милосердні боги Олімпу,
дякую вам за щасливе повернення моєї доньки Арі,
яку я люблю більше за своє життя.
-Веро. -Веро.
Ти ж за пророцтвом мав правити Критом, так?
Так.
А як воно звучало?
А що?
Я просто згадала своє,
як мені було напророчено, що я зроблю з Главком.
Я не пам'ятаю. Я його років 20 не передивлявся.
-Просто… -Слухай, якого біса?
Ти хіба мало мені нерви попсувала?
Вибач, тату.
Ні, ти вибач.
Я як на голках. Розхвилювався.
Я люблю тебе, Арі. Більше за все в цьому світі.
Привіт, Дедале.
Бажаєте поїсти?
У мене є рагу.
Ні, дякую.
Я завжди накриваю стіл на двох.
Хоч Ікар і…
Це безглуздя, я знаю.
Пробачте.
Радий, що ви повернулись.
Але, зі всією повагою,
чим зобов'язаний, мем?
Я можу вам чимось допомогти?
-Щось не так з фігурами? -Ні.
Ти в'язень, Дедале?
-Перепрошую? -Це правда?
Гадаю, «в'язень» — це сильно сказано.
У мене повна свобода дій…
у межах палацу.
Що ти зробив?
Я не знаю.
Гадаю, ваш батько не хотів, щоб я знайшов роботу деінде.
Певною мірою це комплімент.
Ти вбив мого брата, Дедале?
За наказом батька, так?
Боже мій.
Боже, так і є.
Я поклявся собі сказати правду, якщо ви чи ваша мати спитаєте.
Ваш батько мені погрожував.
Він сказав, що вб'є Ікара,
якщо я не виконаю його наказ.
І я виконав.
Я міг сказати «ні».
А Ікар усе одно помер.
Я його не врятував.
Що?
Він зробив крила, щоб утекти, Арі.
Утекти звідси.
Від мене.
Дізнавшись, що я зробив.
Дізнавшись, що ти вбив Главка?
Ні.
Що ж тоді?
Він не мертвий, Арі.
Це я.
Він — Мінотавр.
Правда може зруйнувати чийсь світ.
Навіть світ богів.
Боже, ти найкращий!
Ти просто, бляха, найкращий.
Так, отам.
ЧАСТИНА ІІ ГЕРА Й ТАЦИТИ
Ти не думала закінчити з цим без'язиким фрік-шоу?
Ні.
Чому?
Бо тоді Зевс одразу дізнається.
Обітницю мовчання вони дають мені. Їхні язики — мої.
Вони зберігають мої секрети. Точніше… секрет.
Треба було вийти за мене.
Якби я вийшла за тебе, то цим займалася б з ним.
Не будь дитиною.
КРИТ СЬОГОДНІ БЛЕКАУТ ПІСЛЯ ВИВЕРЖЕННЯ МЕТАНИ
САРАНА ЗНИЩУЄ ПОСІВИ В СПАРТІ
ГРОЗИ СПРИЧИНЯЮТЬ ГЛОБАЛЬНИЙ ХАОС
ЧИСЛЕННІ ТОРНАДО ШИРЯТЬСЯ ПІВНІЧНОЮ ЄВРАЗІЄЮ
ЕГЕЙСЬКЕ МОРЕ СТАЛО КРОВ'Ю
Перша фаза. Наша перша фаза.
Це їх змусить схаменутися.
Не знаю, від цього такі приємні памороки.
Це приємно дивитись.
-Хіба ні? -Так!
Ага.
Знаєш, гадаю, моє улюблене…
пожежі.
Вони очищають.
Глянь, що ми влаштували.
-Молодці. -Дякую.
Тобі полегшало?
Власне, так.
Я відчуваю енергію й міць.
Я ще тут.
Може, потім.
Привіт!
Що ти тут робиш?
Прийшов поплавати.
А що не так з морем?
Завелике. Туди-сюди не поплаваєш.
Рушник!
З тебе капає на підлогу. Ти хіба її не чув, лобстере?
Рушник!
Бляха.
Що це тут за криза середнього віку?
Стоп.
Навіть не думай чіпати Крит.
А якщо ми вже?
«Ми?»
Так.
Він вправний, працьовитий і слухняний.
-Та невже? -Так.
Ти знайшов годинник.
Це він знайшов.
Він?
Молодець.
Як там твій друг поверхом нижче?
Що пішов по дружину.
Зараз ти його улюбленець,
але це ненадовго, якщо вони звідти вийдуть.
Я упевнений. А ти?
Я б на твоєму місці слідкував за ним.
-Ти ж не намагаєшся його трахнути? -Та йди ти.
Я з родичами не сплю.
З нього досі капає, Зевсе.
Рушник!
Дякую.
То що тут у вас насправді відбувається?
Це зветься «робота», дармоїде ти.
Добре. Тільки Крит не чіпайте.
Бувай.
Слухай, хлопче.
Будемо бомбити Крит.
Зараз лише віділлю.
КАПЛИЦЯ ГЕРИ
Я казала не з'являтися на Олімпі без попередження!
-Ай, боляче! -Замовкни. Я знаю, тобі це подобається.
Зевсу заборонено ходити до туалету Гери.
Отче наш, святий Зевсе, пробач і врятуй нас!
Досить землетрусів! Благаю тебе, Зевсе! Змилуйся…
Але іноді, коли її нема, він не може встояти.
Моя мама перетворилася на бджолу! За що?
Цікаво.
Що ще ти в нас забереш? У нас уже нічого не лишилося!
Отче, я лише…
Уся ферма пропала!
Що я… Я не винуватий! Я нічого не зробив!
…переді мною, треба лише…
Гаразд! Так, я трахнув свиню.
Але в мене сім'я потонула! За таку дрібницю?
Свиню?
Це не дрібниця, друже.
І я взяв і вбив його.
Рідного брата! Власну кровинку!
Узяв і вбив!
Поганий хлопчик.
П'ять років!
А він і довбаним пальцем не поворухнув!
Боже, ти найкращий.
Гера?
Думаєш, Зевс наймогутніший?
Ти, мій любий, не бачив, на що здатна я.
Хай сповідь Безмовній втішить тебе,
а богиня Гера полегшить твій земний біль.
Веро.
Де вона ділася?
Я знаю, ти не можеш говорити, але…
писати ж ти можеш, так?
А якщо не можеш,
боюся, на тебе чекає дуже багато земного болю.
То що вона робить?
Лише трахається в мене за спиною?
Чи плете змову?
Чому вона почала мені брехати?
Привіт, мамо.
Хоча, може, це не ти.
Гера мені не каже.
Поговорити б з тобою.
Мені це вже не подобається. Я не хочу кривдити людей.
З татом не поговориш, бо він…
Я казав тобі написати.
Нащо змушувати мене це робити?
Я думав, голосові зв'язки атрофуються, але ж ти диви.
Оце децибели.
Ходімо, Деннісе.
Ідемо звідси.
Зевсе, ти тут?
Зевсе?
Зевсе!
Що ти з нею зробив?
Хіба не зрозуміло?
Чому?
Вона мене не слухалася.
Бо вона моя.
Тацити — мої.
Ти поклявся, Зевсе.
Тобі не можна їх торкатися!
-Ти теж клялася, Геро. -Що, даруй?
Бути мені вірною дружиною.
Я послухав твої язики.
Що ти зробив?
Тож я все знаю.
І що саме ти знаєш?
Що ти мені брешеш, плетеш проти мене змову.
-Я… що? -Це — «борозна».
«Порушиться порядок» — це гімно на монументі, але «сім'я паде»…
Це про тебе.
«Боже, ти найкращий!»
Ти моя дружина, моя сестра.
Я створив тебе.
Я коронував тебе.
І отака твоя подяка?
Я був зайнятий Землею, людьми. Перша фаза, друга фаза, але…
Загроза була тут.
У моєму ліжку.
Ти геть збожеволів. Ти це розумієш?
Я присвятила всю себе тобі:
твоїм істерикам, твоїм бажанням, твоєму гніву, твоїм страхам.
Я все це терплю заради тебе.
Я всмоктую твій біль.
Земля, підземний світ — ти знаєш, що я чудово впоралася б з обома,
але я тобі була потрібна тут.
Як там наші брати-недоумки? Задоволений ними?
Тішать тебе?
Посейдон, що розгулює яхтою, хизуючись плавками,
Аїд, що чахне в царстві пилу зі своєю домогосподаркою.
Ти ними пишаєшся?
Чи роблять вони світ таким, як ти бажаєш?
Ні.
На це здатні лише ми.
Зевсе, цей світ творимо ми з тобою.
Ми склали міфи і всесвіт так, як вважали за потрібне.
І люди схиляються перед нами обома.
Так, ти цар, беззаперечно.
Жодних сумнівів.
Але, на бога, не забувай:
я — цариця!
І саме така наша клятва!
-Хто він? -Що?
Твій коханець.
Я його знаю?
Я спав з ним?
Ти даси йому присмоктатися до Меандра?
Зробиш його своїм служкою, позбувшись мене?
Я все чув.
-Та невже? -Так.
І що ж ти чув?
Який язик? З якої шухляди?
Покажи.
Покажи мені, любий.
Ідемо.
Покажи мені.
Бо якщо мене судять, я хочу побачити докази.
Ходімо. Покажи мені.
Ось.
-Ні. -Вони всі мертві, а я…
…не те щоб брехала…
Я знайду.
Я сказала, що в неї роман.
Десь тут. Чорт забирай.
Ось… Щоб тебе!
Де ж він?
Ні.
Трясця тобі!
Тихо!
Зевсе, спускайся.
Спускайся.
Любий.
Спускайся.
-Я тебе чув. -Справді?
-Чув? -Так.
-Упевнений? -Цілком.
А може, ти чув якусь жінку, якусь смертну,
що трахалася з кимось у кабінці тацити,
фантазуючи, що вона — це я?
То була ти, твій голос.
Зевсе, ти спаситель і правитель світу.
Ти кохання всього мого вічного життя.
Я твоя цариця.
Нащо?
Любий, нащо мені бажати чогось іще?
Це вже параноя.
У мене немає секретів.
У нас обох є коханці, так?
Але ми говоримо про них, сміємося, іноді навіть ділимося ними.
У мене немає секретів, любий.
Нема ніякої змови.
Лише дуже втомлений бог на сходах.
Будь ласка, спускайся.
Давай.
Я можу тобі вірити?
Усім серцем.
Іди до мене.
Дії мають наслідки. Будь-які дії.
Поховайте її.
Навіть для Зевса.
ЧАСТИНА ІІІ МЕРТВІ
Агов?
Допоможіть!
Куди він подівся?
Не знаю. Думаєш, він один з них?
Не знаю.
Скільки ж тут людей.
Що вони зробили?
Агов!
Допоможіть, будь ласка!
-Це він. -Агов!
Хто там?
Я тут.
Я зробив дурість з тим монументом.
Допоможіть.
Будь ласка.
Добре.
Тобі тут не місце, так?
Я допоможу.
Ось так.
Більше не треба боятися.
Пробач.
Рідді?
Рідді, ти мене чуєш?
Ти дуже близько.
Так, пробач.
Ходімо, треба забиратися звідси.
Чорт.
Усе добре?
Я… Так, усе нормально.
Гаразд.
Чому вони там, Кенею?
Та жінка пройшла крізь Браму.
-І хлопець… -У ворота!
Хлопець, за яким ми йшли, — що Аїд з ним зробив?
Я не знаю.
А з тобою там що сталося?
Я…
Мені було…
Від того звуку, коли Аїд торкнувся його, мені стало боляче.
Ти нічого не почув? І не відчув?
Ні.
Геть нічого.
Що?
Не знаю чому.
Скоро дізнається.
Проляже борозна, порушиться порядок,
сім'я паде, і запанує хаос.
Що я накоїв?
Він зробив так, як наказав Зевс.
У цьому трагедія Аїда.
Кеней і Рідді мають її виправити.
Мені сюди.
У цьому — їхня.
Ти точно в порядку?
Я можу зайти, посидіти трохи з тобою.
Ні, я… Усе добре.
Так. Гаразд.
Дякую.
На добраніч.
Так, на добраніч.
Любов — суть усього.
Але часто вона ж є проблемою.
Ти готовий?
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов