PEĆINA
Kako im ide?
Orfeju i tvom mužu?
Dobro si?
Jebi se!
Ide mu. Onom tvom dobro ide.
Prešao je Stiks, jebote!
START - CILJ PEĆINA - STIKS - DIVLJINA - PODZEMLJE
Daš meni?
Žalim.
Nema veze.
Uvijek to zaboravim; kad umreš, nemaš iste potrebe.
Ima li još puno?
Kao da imaš pet godina!
Uskoro ću stvarno nešto morati popiti.
Dobro.
Evo ga.
Evo čega?
Tvoje posljednje provjere. Divljina.
Tu te ostavljam.
-Ostavljaš me? -Žalim, mali.
Ovo moraš sam.
Što se provjerava?
Ne znam.
Nitko dosad nije dovde dogurao.
Dobro, znači, samo hodam dalje?
-U onom smjeru? -Da.
Sretno.
Stani! Sranje, hvala…
Hvala ti.
Prkosim im. Prkosim bogovima.
-Ne mogu spavati. -Ni ja.
Iz glave mi ne ide ono mjesto i Hadov postupak.
Mogu li ući?
Da, naravno.
To je tvoja mama?
Da.
I ja mislim na svoju.
-Tacita je od moje pete godine. -Uf!
Odrezali su joj jezik, predala se Heri.
Velika čast. Služi bogovima.
Nisam se s time htjela pomiriti. Svake sam ih noći proklinjala.
Možda me zato ondje tako zaboljelo. Onamo pripadaju zli koji ne štuju bogove.
Da je tako, i ja bih to osjetio.
Ogriješio sam se o bogove.
Kako?
Promijenio sam se.
Ja bih rekao da sam zapravo samo postao ono što jesam.
-Ali amazonke to nisu tako shvatile. -Fino i mekano.
Punoljetni dječaci moraju napustiti tabor.
Ako se ikad vrate, pogube ih.
Otjerale su mog najboljeg prijatelja. Samo je on znao kako mi je.
Kenido!
Leose?
Ne smiješ biti tu.
Hoću se vratiti kući.
Grozno mi je.
Ubit će te ako te nađu.
Sad si muškarac. Nemaš pristup.
Kad ćeš im reći za sebe?
Obećao si, Leose.
Evo ti ovo.
Sunce je jako.
Moraš otići!
Ovamo!
Idi.
Nemoj nikom reći.
Ako želiš ostati ovdje.
Leose!
Oboje ste znali pravila.
Nema muškaraca, Sofie.
Nema muškaraca.
Kenido.
Moje si meso, moja krv, moje kosti.
Poznajem te.
Razumiješ li?
Kad si bila mala, mislila sam da je to faza.
Obličje se ne poklapa sa sadržajem.
Je li tako?
-Što hoćeš reći? -Znaš ti dobro.
Moraš otići.
Ne. To ne želim.
Amazonka sam.
-Ne možeš biti. -Ali jesam.
Imam prijateljicu na Kreti, pomoći će ti.
Muško bi ti ime bilo Kenej.
Samo da znaš.
Možeš izabrati neko drugo, naravno.
Mrziš li me?
Baš obrnuto.
Majci je prorokovano da ću ja biti dječak.
Laknulo joj je kad sam se rodio. Mislila je da se potkrala pogreška.
Ali u proročanstvima nema pogrešaka.
I ja sam proklinjao bogove.
Još ih proklinjem.
Ljudi u ime Olimpa jedni drugima rade strahote.
Ali bogove nije briga za nas.
Moja me majka voljela. Znam da jest.
Ali zbog njih me izdala.
Ma jebeš bogove.
Ozbiljno.
Mrzim ih.
I ja isto.
Oprosti…
Vode…
Trebam vode.
Jebote!
Ne.
Hajde.
-Neću kravatu. -Stavi!
Mora te ozbiljno shvatiti.
Vjeruj mi, trebaš mu reći.
Jako ih je puno, Perzefono.
Moglo bi se srušiti.
Sve, ne samo ovo dolje.
Olimp, Zemlja, sve bi se samo moglo raspasti.
Ništavilo nije ni bilo predviđeno za to da ih toliko prihvati.
Zato je Portal zakazao.
I zato idemo Zeusu.
Kako sam to dopustio?
Dugo nisam bio ondje. Izbjegavao sam to, zanemarivao.
Od danas više nećeš.
Sad ćemo to riješiti.
Ljubavi moja, vjeruj malo u sebe.
Nisi mu ti skupljač lopti.
Ti si njegov brat.
Ti si bog smrti.
Koga će drugog slušati?
Daj pij tu jebenu vodu s Meandra, molim te!
Sad si već zbilja nepristojan.
Tako, da.
I, kako si? Kako idu faze?
Dosta je bilo faza.
Nije problem u ljudima.
Moram srezati stvar u korijenu.
Mislim da moram uništiti moire.
Time ću uništiti i svoje proročanstvo.
Zašto uopće…
Onda bi uništio i…
Mogao bi uništiti cijeli svijet.
Mogao bi uništiti sebe.
-Znam. -Da ti kažem nešto o tom proročanstvu.
Njime nije prorokovano da ćeš postati besmrtan,
nije pretkazano da ćeš postati sveopći vladar
i stvoritelj Olimpa.
Zato što si ga ti nadrastao.
Sad nema nikakvo značenje osim onog koje mu ti uporno pridaješ.
Zanimljivo.
Neki ljudi na Zemlji
nisu proročanstvom opterećeni toliko kao ti.
Tko to?
Predsjednik Minos s Krete.
-On mu izravno prkosi. -Aha.
Misliš na ono za sina? Minotaura?
Da, on je svoju sudbinu izbjegao.
Ma ostvarit će se kad mali pobjegne i ubije ga.
Samo ju je odgodio.
Samo je…
Stani, pa to je dobra ideja. To je rješenje.
Što ako Minosa nagovorimo da ubije sina?
Da se usprotivi proročanstvu. Pazi sad.
Ako se obično ljudsko biće može oprijeti onomu što je pisano,
onda da, i ja mogu zaboraviti ono što je pisano o meni.
Zgodna ideja.
Ma nije samo zgodna.
Keneju?
Da?
Što ti najviše fali? Iz doba kad si bio živ.
Bože, ma sve!
Moraš izabrati. Što ti najviše fali?
Onaj miris dok zalijevaš cvijeće navečer kad je toplo.
U stanu sam imao balkončić i nakupovao sam svakakve teglice.
Začinsko bilje, cvijeće.
U amazonskom taboru ništa nije uspijevalo.
Ali ondje jest.
A ti?
Što tebi najviše fali?
U ovom času?
-Ne previše toga. -Ma daj!
Ne, ozbiljno.
Orfej je uvijek osjećao dovoljno toga za nas oboje.
Živa se ovako nikad nisam osjećala.
Dakle, što ti je prorokovano?
A ne!
Daj! Nisam ja Prue.
Nek ti bude.
Eto crte, poredak se raspade,
obitelj se uruši, kaos nastade.
Nije baš neka divota. Kao što sam rekao, prešao sam crtu.
Promijenio sam svoje tijelo.
Promijenio sam poredak.
Upropastio sam svoju obitelj. I unio kaos.
Što je?
Isto je kao i moje.
To nije moguće.
Skupljačima lopti zabranila sam da govore „proročanstvo”. Onima koje nije pobio.
-Gdje je on? -Otišao je k Prometeju.
Kako ti nisu dodijale te pizdarije?
Zar se ne možemo nekamo pokupiti?
-Možda. -Tu ste!
Imam posao za tebe.
-Mene? -Da.
-Reci onom Minosu na Kreti… -Zeuse!
Zeuse!
Moramo razgovarati.
Koji sad k…
-Što oni hoće? -Pojma nemam.
Perzefono, malo boje ne bi te ubilo bez obzira na imidž.
-Trebam te. -Sad mi nikako ne paše.
-Baš smo nešto… -Smjesta, Zeuse!
Smanji doživljaj.
Tiče se svih vas i svi to trebate čuti.
-Trebali bi. -Aha.
-Pa dobro. -Možemo li ući?
Sunce je jako.
Ne.
Da čujem.
ETO CRTE, POREDAK SE RASPADE, OBITELJ SE URUŠI, KAOS NASTADE
Što sad znači?
Ako nam je zajedničko.
Tko je ta obitelj?
Svog posljednjeg dana srela sam jednu ženu.
Mislim da je ona znala da ću umrijeti.
To će biti danas.
Mislim da je znala i moja mama. Zato je i zapisala moje proročanstvo.
Mislim da su naša proročanstva povezana s onim mjestom.
Nitko nije spominjao neko drugo mjesto u podzemlju.
Nikad, ni u školi, ni u hramu.
Da, spominjao se samo Preporod.
To je Hadov dar nama. Sagradio je Portal za Preporod.
Sranje!
Laži!
Portal je Hadov dar nama.
Ljudi život posvete bogovima da bi se preporodili,
da bi im sljedeći život bio bolji.
A ako sljedeći život ne postoji?
Što ako ondje završe svi koji prođu kroz Portal?
Kradu naše duše!
Mislim da je sve laž.
Preporod ne postoji?
A obitelj koja se može urušiti…
To su bogovi.
Točno tako!
-Ma gdje je on? -Zeuse, ondje je.
-Molim? -S ove strane.
Ne prikradaj mi se tako! Dobro, brzo! Dosta!
Van!
-Hvala. Poslužite se. -Ne, hvala.
Nema vode s Meandra?
Ne. Danas samo sok.
Dakle, izvoli, Hade.
Zeuse.
Volim te.
Dobro.
Dakle, ovo ti govorim da bih te zaštitio.
-Razumiješ li? -Ti se to nama sad ispovijedaš?
Daj šuti. Pusti ga da kaže.
Imaš pravo.
Proročanstvo je stvarno, a ti ga provodiš u djelo.
Hade, za boga miloga.
Jučer sam se spustio u Ništavilo.
-Zašto? -Jedna je duša pobjegla.
Portal je zakazao pa je… Ostao je nedovršen.
-Izvlačenje je obavio ručno. -Da.
-Po starinski. -Je li se to već događalo?
Nikad, ali neće stati.
To je znak da podzemlje ne može izdržati pritisak kojem si ga izložio.
Ne bi ga bilo da radiš svoj posao. Ali ti ne slušaš mene, nego ovu…
Zeuse, molim te! Daj se saberi!
Takav si još otkad smo bili djeca!
Nećeš slušati, ne prihvaćaš savjete,
a čim se nešto zasere, krivnju svaljuješ na drugog.
E pa ovaj put to neću biti ja, jasno?
Ti si mi rekao da napravim Portal.
Previše duša prolazi kroz njega.
I zato je sad stabilnost ugrožena.
-Što misliš, što će biti ako to potraje? -Ma što?
Pokazat ću ti. Gle.
Cijedimo mi ko veliki.
Ma da, iscijedimo sve do daske, nego što!
-Ovo je kao neka metafora? -Cijedimo li ga, cijedimo…
I ništa se od toga više ne vrati na Zemlju!
Ovo ne dobije vremena i prostora da se raspadne,
ovo se na kraju pokvari.
A što kad nam ponestane ovoga?
To je nemoguće. Duša ne može ponestati.
Kako znaš?
Zato što sam ja kralj kurčevih bogova. Zbog mene ste tu gdje jeste.
Zeuse, moramo sve ispočetka.
Moramo se vratiti na staro i odrediti referentnu vrijednost za Preporod.
Radi sigurnosti i opstanka svih nas.
Ne dolazi u obzir.
Čega se bojiš?
Paranoičan si, baš kao i tata.
Hade. Ma gle ti to, znojiš se.
Zacrvenio si se. Vruće ti je?
Da, vruće je.
Pa daj se brčni.
-U bazenu. -Ne treba, hvala.
To nije prijedlog. Uđi.
Ne, nemoj…
Što si to rekla? Što je rekla?
Nema problema. Plivat ću.
-Pusti. -Mrziš plivanje.
Mrziš plivati. Ne moraš to učiniti.
Aha.
-Uvjeri ga. -Zeuse.
Tako.
-Fino ti je? -Jest, hvala.
Vidi, mama se slaže, je li tako?
Ne bojim te se, Zeuse.
-Trebao bi. -E pa ne bojim se.
Iako se trudiš ponašati baš kao naš otac.
Koji je sad kurac…
A gle te sad.
Uspio si, uništio si tatu.
Samo se nemoj u njega pretvoriti. Slušaj što ti govorim.
Ma super. A što bi to točno bilo?
Postoje sile moćnije čak i od nas.
Svjestan si toga, pa makar ti i bilo mrsko.
Mislim da je proročanstvo upozorenje.
Nije prekasno.
Moraš resetirati Portal, Zeuse.
Nisu sve duše nikad ni trebale kroz njega proći!
Ako ti to ne učiniš da zaštitiš obitelj, onda ću ja.
Molim te.
-Samo hoću pomoći. -Nije istina!
Hoćeš mene uništiti. Hoćeš vladati umjesto mene.
-Molim? -Da!
-Ti si častohlepna gnjida. -Zeuse.
-Eto što. -Zeuse.
Ja sam ti dao smrt, a ti si mislio da zaslužuješ više.
Ali ti si najkilaviji od svih.
Ondje si gdje ti je i mjesto, dolje u mraku!
Moramo dokazati da Preporoda nema.
-Vratit ćemo se onamo. -Ni govora…
Da, hoćemo. Vratit ćemo se i…
Prue. Bok.
-Keneju. -Što je? Koliko je sati?
Trebamo na posao, požuri se.
Htjela sam s tobom razgovarati o onom sinoć.
Forsirala sam te oko proročanstva.
Nema problema.
Ne želim da nam to naruši prijateljstvo.
Ma sve je okej.
Nisi puno propustio nakon odlaska.
Adrian se malo rasplakao.
Kamo si otišao?
Ma ovamo.
Ridi.
Bok, Prue.
Tu si provela noć?
Zar nisi ti udana?
Ja sam mrtva.
Idem ja na posao.
Ti si dobar dečko, Keneju.
Posao.
-Tako ćemo. -Što ćemo?
Otići ćemo na Letu i spriječiti ljude da prolaze kroz Portal.
Pa jebote!
Jebote!
Hade, probudi se.
Ne ostavljaj me s ovim strvinarima!
Vidi, diše!
Diše.
Normalno da diše. Nisam ga ubio.
Ali mogao bih, Perzefono!
I zato pripazi da mu više nikad na pamet ne padnu
ovakve pizdarije!
Na Portalu neće biti promjena, a Ništavilo riješite vi.
To vam je posao!
A sad,
dođi sa mnom.
Uništit ću ga, Hera.
Nešto ću smisliti, kunem se.
Koji je tebi kurac?
Zajebavao je. Srao kvake.
Brat nam je, Zeuse.
Ništa mu neće biti.
-Slušaj, Minos… -Što je s njim?
-Reci mu da ubije sina. -Ha?
Zašto?
Zato što svi misle da sam napet.
A ako vidim da je neko proročanstvo osporeno, opustit ću se.
Dobro.
-Može. -Aha.
Gledat ćemo to. Uživo.
Ispeći ću janjetinu.
A za tebe lososa.
Ali ne smiješ mu pomagati.
Mora to učiniti sam.
Hoće.
To!
Znači, sigurno smije?
Uz moju pomoć, smije ubiti prvorođenče, sina Minotaura?
Zar nije Zeus rekao da mu ne smiješ pomagati?
Ja se tog proročanstva uopće ne mogu sjetiti. A ti?
-Ne. -Kloto?
Ne.
Ispišemo ih hrpetinu.
Pomaže li ovo?
Pa hvala ti.
Sjećam se! „Bračni krevet tebi bit će pelin gorak.
Ubit će te dijete koje prvo udahne zrak.”
To je bilo zabavno.
Ma…
Samo daj.
Da se razumijemo,
Minos smije ubiti sina?
Smije.
Dakle, ljudi se smiju suprotstaviti svojim proročanstvima?
Tu i tamo.
Doviđorno!
Had ima pravo, Zeuse. Ponašaš se kao Kron.
Nisam ja sličan tati.
Ali on u tebi živi.
Nemoj biti ono što si se zakleo da nećeš biti.
Kucnuo je čas da vam kažem istinu
o tome kako su nastali bogovi.
Zeus je mrzio svog oca. Svi su ga mrzili.
I tako ga je jednog dana, nakon mnogih godina torture, Zeus ubio.
Navalio je na njega toliko silovito, toliko vatreno,
toliko žestoko, i dogodilo se nešto nevjerojatno.
U trenutku kad je Kron umirao,
Zeus je u sebe asimilirao očevu dušu.
Srasla je s njim.
Dala mu je moć, a ta je moć bila opojna.
Htio je još.
Zeusu su trebale godine da shvati kako je to izveo.
Kad je shvatio, to je ponovio.
I još jedanput.
Pa još jedanput.
Zeusu je naposljetku dojadilo to silno ubijanje.
I tako je izumljen Portal.
Ne da bi se ljudske duše preporađale, nego da bi se ubirale.
I pretvarale u tekućinu.
U postupak su uvedene industrijske i higijenske mjere.
Bogovi je piju da ostanu besmrtni.
I zato se laž mora očuvati.
Mitovi se moraju njegovati.
Ljudima treba skrenuti pozornost.
Na to se Zeus oslanja.
Skretanje pozornosti.
Idem s tobom k Minosu.
Zato što on mora uspjeti, Posejdone.
Predsjedniče.
Tvoja kraljica, Hera s Olimpa.
Ne mogu vam riječima opisati
koliko sam počašćen što sam se našao u vašoj prisutnosti.
Dobro, da, šuti sad. Dosta.
Jeste li za pićence ili…
Dosta!
Čemu dugujem ovu čast?
Tvoj sin Glauk.
Moraš ga ubiti.
-Ali… -Aha.
Ali sin mi je.
Držiš ga u tamnici.
Nisam ga mogao ubiti. Ne mogu.
Hera, molim vas.
Gospodarice, morate shvatiti.
Je li? Zašto moram shvatiti?
Zato što ste vi majka.
Zar niste?
Ubit ćeš ga.
A ako odbiješ, što nećeš,
ili ako zakažeš, što ne smiješ,
onda ću ti uzeti drugo dijete
i udarit ću je na muke kakve ne možeš ni zamisliti.
Shvaćaš li ti?
Ali kako ću ga ubiti? Moje proročanstvo.
Mi ćemo te štititi.
Kad smo već kod djece, ovo je izradilo jedno moje.
Daj se obuci.
Što je?
-Što ako ne uspije? -Hoće.
Bio si kod moira. Sve će se vratiti u normalu.
-A ako me Zeus ozlijedi kao Hada? -Neću dati.
Kako ćeš zaustaviti Zeusa? Ne vladaš njime.
Ni ševiti te ne mogu bez tvoje mutave straže.
Bojiš ga se.
Dođi sa mnom.
Hej!
Zdravo.
Poznajemo li se?
Ne.
Je li to voda?
Aha.
Je li stvarna?
Hoćeš i ti?
Da.
Da, molim te.
Hvala ti!
Moram napomenuti samo jedno.
Fusnota.
Ako to popiješ, nećeš moći vratiti ženu.
Stani.
-Molim? -Moraš izabrati.
Ali…
Gdje je ona?
Koliko još moram putovati?
Umirem.
Aha.
Molim te!
Pa ne držim te ja.
Popij.
Jebemti!
Nemoj umrijeti ovdje.
Tako, da.
Hajde.
Spasi se.
Radije ću umrijeti u pokušaju da nju spasim.
Bravo!
Uspio si.
Što?
Izabrao si nju.
Idi po nju.
CENTAR ZA NERIJEŠENE SLUČAJEVE
START - CILJ
Bome se iskazao.
Oprostite.
Pardon!
Tko si ti?
Oprostite, samo sam…
Ti si neriješeni?
Zašto nisi u odori?
Ne, ja nisam mrtav.
Živ sam.
Tražim svoju ženu.
Zove se Euridika.
Ridi.
Ti si Ridin muž?
Poznaješ je?
Možeš me odvesti k njoj?
Da. Pa naravno.
Idemo na Letu. Što god da moramo učiniti, zajedno ćemo.
Može?
Ako je to Prue, boga mi moga…
Ridi.
Jebote pas.
Jebemu! Daj više!
Bože!
Da popizdiš. Smeće obično! Ma što je?
Super! Što ti hoćeš?
Živi je smrtnik u podzemlju. Ovdje u Asfodelu.
Nije dobro, Patricia.
Nikako nije dobro.
A da razgovaram sa stricem?
Da. To je pametno.
Tako ćemo.
Pričuvaj ga, molim te. Samo jednu noć.
Vamos, Patricia.
-Čija je to jahta? -Kažem ti, mog strica Petea.
Dobra jahta, striče Pete!
Izuj se!
Jebote!
Odjebi!
Miči se!
Pusti me!
-Halo? -Stigao je čovjek sa znamenom.
Znam.
Prometej je rekao istinu.
Eto ga na.
Netko će se napokon vratiti.
Može biti.
Da.
Može biti.
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović