TO ĆE BITI DANAS
Cura ti se vratila na Olimp, ha?
Dobili smo poziv. Obiteljski roštilj. Vrijedi i za tebe.
-Jedva čekam. -Slušaj.
Moram razgovarati s tobom o onom što si vidio.
Mislim da tvoj otac to ne treba znati.
Vjerujem da ti tako misliš.
Ali evo kako se meni to čini. Imamo informacije jedan o drugom.
Osjetljive informacije. Možemo si čuvati leđa.
Ti nemoj tati reći da sam smrtnika uveo u podzemlje.
-Pa ja možda prešutim da mu jebeš ženu. -Volim je.
Molim?
Ako mu kažeš, izgubit ću je.
Ne bih to podnio.
Koliko je već voliš?
Oduvijek.
Kakav je to osjećaj?
Kao da ti je srce izvan tijela.
Živi užas.
Ja to hoću.
Neću mu reći.
Časna riječ.
Losos, smjesta!
A vi stavite televizor kamo sam vam pokazao!
Molim vas!
Točno tu.
Ne tu!
Ne tu.
U Dioniza se ne možemo pouzdati, ne lupetaj!
Mislim da možemo.
Moramo.
Maco, a što drugo možemo?
Ne zovi me maco.
Ne ovdje.
Kako nisi znao da je na jahti?
Ne znam.
Bože!
-Teško Minosu ako ne ubije sina. -Hoće.
A kamo si ti krenuo? Stani.
Jesi li donio kabele?
Ostavi ga.
Ostavi Zeusa i njegovu kuću.
Povest ćemo tacite, neće nas naći.
Ići ću kamo god hoćeš.
Ovo nije Zeusova kuća.
To je moja kuća i meni je ovdje mjesto.
Trebam li…
ja biti prisutan?
Da.
Pravite se da nas nema.
Ma kako da ne.
Kako se ono zoveš?
Kenej.
Pa da.
Orfej.
Znam.
I Meduza, naravno.
Aha.
Oprosti, ali ovo ću morati pred njima.
Žao mi je.
Bože!
Ja…
Učinio sam ti nepravdu, Ridi. Stvarno jesam, najgoru moguću.
To što sam…
Novčić…
Znam da sam se ružno ponio. Grozno.
Ali imao sam dobru namjeru.
Došao sam da bih te vratio među žive, Ridi.
Pa ćemo sve ispočetka.
Ma…
Ja…
Ne mogu… Ne mogu se vratiti s tobom.
Zašto ne?
Zato što ovdje imam nekog posla.
Ma kakvog?
Zaposlila sam se.
Imam prijatelje.
Prijatelje?!
Ma molim?!
Ovog kojem je maca popapala jezik?
-Molim? -Nemoj se ljutiti.
Ma što je njoj?
Ridi.
Bogovi nas podržavaju u ovome.
Ha?
Dioniz mi je pomogao da siđem ovamo.
Sprijateljili smo se. Htio je da te vratim.
A zašto?
Zato što vjeruje u našu ljubav.
Zato što mu je bilo stalo do mene, do nas.
Vidiš ovo?
To mi je moira napravila, Ridi.
Suđeno je.
Suđeno je da se vratiš na Zemlju i da budemo skupa.
Kunem se.
To je život, Ridi.
Život.
Molim te.
Da?
Aha.
Samo njega?
Odmah, šefe.
Had će te sad primiti.
Tu pričekaj.
MEDUZA, NADZORNICA
Ideš natrag na Zemlju.
Ma… Ha?
Čekali smo te.
Tko to?
Pobunjenici.
Ljudi kojima bogovi nisu zamazali oči.
Hoćeš li pomoći da spasimo svijet od njega?
Od koga?
Zeusa.
„Obitelj se uruši.”
Oprosti se.
Dečki, ono morate skloniti, to je valjda jasno.
Gdje je Had?
Rekao si, obiteljski roštilj. A Had?
-Hoće li doći? -Ne, neće.
Je li sve u redu?
Otkud televizor? Gledat ćemo borbu?
Ne, gledat ćemo kako čovjek ustaje protiv svog proročanstva.
Aha. Tematski prijenos.
Danas me poštedi duhovitosti.
Oprosti.
A koji čovjek?
Predsjednik Minos s Krete.
Ubit će svog sina.
Zašto?
Zato što će u suprotnom sin upropastiti njega.
A to…
To ne bismo željeli, je li tako?
Ne.
Kako se to dogodilo? Kako je postao Minotaur?
Ari…
Zapravo, stani.
Koga je majka pokopala? Glauka su pokopali.
Nisu.
Minos je rekao da nije imala snage pogledati tijelo.
Vidjela je samo lijes.
I zato…
Oni kipovi.
Htjela ga je zagrliti.
Kako je postao Minotaur? Reci mi.
Prvo su ga samo ondje držali.
Nisu ga puštali van da zaštite vašeg oca.
A trebalo ga je štititi od male bebe?
Dedale?
Po cijele je dane bio u mraku. Nije imao što raditi.
Nismo ga smjeli zvati imenom ni razgovarati s njim. Trudio sam se…
Mogao sam i više.
Počeo je gristi kad su ga stražari hranili.
Bio je sličniji zvijeri nego dječaku, ali prema meni…
Bio je blaži.
Mislim da sam mu se svidio.
Napao je dvojicu tamničara.
Jedan je ostao bez uha, drugi bez prsta.
A onda je jednog dana ubio čovjeka.
Kad sam to rekao vašem ocu, bio je zadivljen.
Zato što je vaš brat bio slabašan kad se rodio.
Znate da se rodio prvi i da je poplavio pri porođaju.
-A vi… -Odmah sam zavrištala.
Da, znam, Dedale.
Nastavi. Moj je otac bio zadivljen…
Pomislio je da bi dječak mogao biti koristan.
-Da bi mogao postati oružje. -A ti si mu u tome pomogao.
Izradio sam mu masku.
Rogove.
Sve.
Ali bio mi je i drag.
Drag mi je.
Evo. Ovo je za njegovu ćeliju.
Kad ga hranim…
Prepozna me po zvuku i nježan je.
Nježan je.
Nikad me nije napao.
Ali kad pritisnu gumb,
kad se vrata otvore…
kad onako škljocnu,
kad čuje taj zvuk…
Vodi me k njemu.
Ari, ne možete.
On vam više nije brat.
Mogao bi vas ubiti.
Smjesta me odvedi!
„Poredak se raspade.”
To je ionako već jasno kao dan.
Izvoli.
-Hoćeš još jedan jastuk? -Ne!
Ne mogu se vratiti s njim.
Mislim da moraš, Ridi.
Moram ostati s tobom. Da učinimo što smo rekli.
-Moramo zaštititi ljude. -To ću ja.
Spriječit ću prolazak kroz Portal, ali ti moraš biti na Zemlji.
Ovo ti je prilika.
Reci što smo vidjeli, što je Had učinio, što su bogovi.
Dobro, a kako?
Je li? Da spaljujem hramove? Serem na svete knjige?
Sama sam. Što ja mogu?
A svi ionako prođu kroz Portal.
Pa reci im da žive.
-Da im kažem da žive? -Da.
Stvarno, reci im da žive.
Da žive punim plućima.
Ne radi bogova, nego radi sebe.
Život je jedan. Moraš im reći da ga trebaju iskoristiti.
Reci im…
Ma ne znam.
Ma reci im…
Da je sve ono što valja ljudsko.
Imaš pravo. I jest.
Ja…
Ne želim te ostaviti.
Vratit ćeš se.
Jednom.
A ja ću biti tu.
Možda budem stara.
Nadam se.
Volio bi to?
Da.
Pristupi.
Razumijem, gospodine.
Gospodine ili gospodaru?
Dobro si rekao.
Ali idemo redom.
Sranje!
Dobro ste?
Oprostite.
Kako rekoh, idemo redom. Svaka čast.
Htio sam te vidjeti na svoje oči.
Glazbenik si, je li tako?
Bio sam, gospodine.
Dobar je.
Slušala sam ga s mamom kad sam je obišla. Obožava ga.
-Hvala vam. -Da.
No eto.
Čak ni velikim ratnicima nije za rukom pošlo ono što si ti uspio.
Nijedan čovjek koji je htio izvesti svoje mrtve nije dovde dogurao. Čestitam.
Hvala vam.
Da smo bar…
Da smo se bar poznavali dok smo bili živi. Ja…
Zapravo te i ne poznajem, ali…
Da.
Otići ću k tvojoj mami.
-Molim? -Samo ako ti to hoćeš.
Da.
Stvarno?
Bilo bi mi drago.
Ništa od toga.
Molim?
Pa nitko se ne vrati.
Žalim.
Stanite, ne…
Pećina…
Moire. Takav je bio dogovor.
Pardon, dogovor?
Uspio sam.
-Prošao sam sve provjere. -Ne.
Nisi.
Konačna je provjera da mene nagovoriš da te pustim,
a to nisi uspio.
Nećeš ženu odvesti natrag na Zemlju.
Molim vas!
Spreman sam na sve.
A da se zamijenim s njom, može li tako?
Umro bi da ona živi?
Naravno da bih!
Perzefono.
Ona je romantična duša.
Žena ti je mrtva.
A mrtva će i ostati.
Ali romantike radi…
i ti ćeš ostati ovdje.
I eto sretnoga kraja.
Zar ne?
-Hvala vam. -Aha.
Dobro, možeš ići.
Odvedi ga.
Usrao si motku!
A što sam trebao učiniti?
Nešto bolje.
Ma što je?
Što je?!
-To je bila prilika da se postaviš. -Molim?
Vratio bi mrtvaca iz podzemlja.
Zeus to ne može zanemariti. Pokazao bi što kaniš.
Ne. Objavio bih rat.
-Rat je počeo, Hade. -Slušaj.
Neke se svetinje ne diraju.
A mrtvi se ne oživljavaju!
Proročanstvo se možda i ostvaruje, ali mi mu nećemo prokrčiti put.
Mislim na sve nas, ne samo na Zeusa.
U Ništavilu je rješenje, izlaz iz našeg problema.
Znam to, predosjećam.
-Smislit ću kako da vratim duše. -Molim?
Preporodit ću ih. Popraviti dio počinjene štete.
Otkrili smo kako se duše izvlače.
Neke sigurno možemo poslati natrag na Zemlju.
Ponovno ih ubaciti u sistem.
Ako Zeus to neće riješiti, ja ću!
Kad se malo odmoriš.
Perzefono, molim te!
Ne.
Prvo se odmori, skupi snagu.
A onda se možeš vratiti u Ništavilo.
Nema rasprave.
Meduzo!
Idi po njegovu ženu.
Brzo!
Hera?
Bok.
Bih li mogao…
upoznati mamu?
Zanima me koja je pčela ona.
Nema problema.
Hvala?
Znači, tako ćemo? Je li?
Cjenkat ćeš se s nama?
-Ma samo sam… -Mogu ja tebi stati na kraj.
-Hera. -A ako budem morala, i hoću.
Vjeruj mi.
Što je?
-Ona ne zna za naš razgovor? -O čemu vi to?
Ni o čemu.
-Molim? -O čemu razgovarate?
Ni o čemu.
Ni o čemu?
Aha.
Znam da mislite da griješim.
I da sam glup zato što vjerujem u proročanstvo.
Znam da to komentirate.
Tebe to frustrira.
Tebi je to sprdačina.
Za tebe ne znam.
Vjerojatno ti se živo fućka. Samo je meni na pleća,
po svemu sudeći, pala briga
za zaštitu ove obitelji.
A večeras ste ovdje, sa mnom ste.
I zato ćete mi podilaziti,
udovoljavat ćete mi dok me ne umiri i obodri
naš prijatelj, smrtnik Minos,
ubojstvom svog sina.
I dok time ne onemogući svoje proročanstvo.
Je li to jasno?
Fino.
Deacone, dovedi mi Dedala, odmah.
Dobra večer.
Idi na pauzu, Basile, dugačku. Ja ću nas upisati.
-Ali… -Smjesta.
Jeste li sigurni?
Otvori.
Gdje je?
Gdje je Dedal?
Njega… Ne možemo ga naći.
Kako to? Zarobljenik je. Zašto ga ne možete naći?
Žao mi je. Trudimo se.
Nije u stanu, ni u menzi, ni u vrtu…
Je li u labirintu?
Nije. Nitko nije evidentiran u sustavu.
Nego što je? Opet je odletio?
-I to nam je palo na pamet… -Gubi se.
Nađite ga!
Stalno pogledava u taj gumb. Čemu služi?
Njime pušta Minotaura.
Pa zašto već nije? Zar mu nisi naglasio da je hitno?
Strpi se, nervozan je.
Pa nije jedini.
-To su čak i moire potvrdile, Zeusko. -Hej!
Što smo rekli za taj nadimak?
Provjerio sam.
Minos će ubiti sina.
Za mnom.
Još malo. Blizu smo.
Držite se iza mene.
Bez naglih kretnji.
Dobro.
Ne!
-Ne! -Što je?
Počelo je.
-Nešto ne valja. -Kako to misliš?
Moramo izaći.
Polako.
To sam ja! Dedal!
Glauk!
Ti si Glauk.
Ja sam Ari.
Sestra.
Blizanka.
Mogu li to skinuti?
Dobro je.
Što su ti to učinili?
-Ari… -Tko je sad to?
Ari, odmakni se od njega.
Makni se.
Ozlijedit će te.
Ma nemoj?
Opasan je. Prijetnja svima nama.
Nije.
Prijetnja je tebi.
Ja znam, tata.
Znam.
Tvoje proročanstvo.
Kako si mogao?
Bili smo mali.
Pogledaj što si mu učinio.
Svom sinu!
A kipovi!
Već trideset godina, svaki godine jebeni kip!
Nisam ti htio učiniti nažao. Nisam imao izbora.
Naravno da jesi.
Srami se!
Čudovište si ti.
A ne on.
Ovaj su mi zadatak zadali bogovi.
Jebeš bogove!
-Začepi gubicu. -Ti začepi svoju!
Baš ju je ponijelo.
-Fenomenalna je. -Makni se, Ari!
Ne!
-To! -Da!
To!
Rekao sam ti.
Uf! Bilo je napeto.
-Je l' da? -Aha.
Idem…
Otvorio mi se apetit.
Bože!
Ma to!
Pobjeda kroz iglene uši, kako li se već ono kaže.
Mogu li vas pitati, gospođo?
Što?
Zašto?
Zato što mogu.
A i sviđa mi se tvoja glazba.
Hvala.
Dobro!
Hajde.
Možeš ti to. Suđeno ti je.
Ma dosta više!
Reci ljudima na Zemlji što si vidjela.
-Znate za ono mjesto? -Znam.
-Zove se Ništavilo. -Što rade onim ljudima?
Ne znam, ali možemo ih spriječiti ako se vratiš na Zemlju.
Što god da se tu zbiva, pričekaj da opet umreš.
Idemo sad.
Dosta!
-Ridi. -Dobro.
Idemo. Nemamo više vremena.
Ti ostani tu.
Ari.
Ari…
Morao sam se suprotstaviti svom proročanstvu.
Da zaštitim nas, da zaštitim obitelj.
Nego što!
Bogovi su na našoj strani, Ari.
Kreten.
Jesu.
Razgovaraju sa mnom. Imaju povjerenja u mene.
Čeka nas slava. Nadohvat nam je ruke.
Kunem ti se!
Rekao si mi da sam ga ubila.
Znam da je bilo teško.
Ali to te očeličilo, Ari.
To breme krivnje. Pogledaj se samo.
Uživat ćeš u priznanjima kakva ti pripadaju. Oduvijek si jaka.
A usprkos svemu, on je bio slab.
Kao što kaže tvoja majka, ti si na svijet došla vrišteći.
A to je pozitivno.
Bože mili.
Bože!
Što je?
-Bože… -Ma što je?
Pa jebote! Krivo si shvatio proročanstvo, tata.
Kako to misliš?
„Bračni krevet tebi bit će pelin gorak.
Ubit će te dijete koje prvo udahne zrak.”
Zrak sam prva udahnula ja!
Ja sam na svijet došla vrišteći!
Šok i nevjerica.
Narode?
Tata?
Mislim…
Zaljubio sam se.
O, jebemti!
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović