MA VAN A NAPJA
A csajod visszament az Olümposzra, mi?
Odarendeltek minket. Családi sütögetés lesz. Te is jössz.
- Jó lesz. - Ide hallgass!
Beszélni akarod veled arról, amit az imént láttál.
Szerintem apádnak nem kellene megtudnia.
Persze, te így gondolod.
Megmondom, én hogy látom.
Olyan információink vannak egymásról,
amik kárt okozhatnak, szóval falazzunk egymásnak!
Te nem szólsz apámnak a halandóról az Alvilágban,
én meg arról, hogy dugod a nejét.
Szeretem Hérát.
Tessék?
Ha szólsz apádnak, elveszítem őt.
Nem bírnám ki.
Mióta szereted őt?
Kezdettől fogva.
Milyen érzés?
Mintha a szíved a testeden kívül lenne.
Kibaszottul szar.
Én is ezt akarom.
Nem szólok neki.
Ígérem.
A lazacot! Most rögtön!
Ti meg tegyétek oda a tévét, ahová mutattam!
Légyszi!
Pontosan oda.
Nem oda!
Nem bízhatunk Dionüszoszban. Ne légy ostoba!
Szerintem bízhatunk.
Muszáj.
Drágám, mi mást tehetnénk?
Ne hívj drágámnak!
Itt ne!
Hogy nem tűnt fel, hogy a hajón van?
Nem tudom.
Atyaég!
- Ajánlom, hogy Minósz megölje a fiát. - Úgy lesz.
Hová mész? Ne menj sehová!
Figyelj! Idehoztad a kábelt?
Hagyd el!
Hagyd el Zeuszt és a házát!
Visszük a tacitákat. Sosem talál meg.
Bárhová elmegyek veled.
Ez nem Zeusz háza.
Ez az én házam, és itt a helyem.
Én…
Maradjak itt?
Igen.
Mintha itt sem lennénk.
Igen, hogyne.
Mit mondtál, hogy hívnak?
Kaineusz.
Kaineusz, igen.
Orpheusz.
Tudom.
Maga meg nyilvánvalóan Medúza.
Igen.
Ne haragudj, de akkor előttük fogok beszélni erről.
Sajnálom.
Szent ég!
Én…
Hibát követtem el ellened, Rüdi. A lehető legrosszabbat.
Amit én…
Az érme…
Tudom, hogy rosszat tettem. Szörnyű dolgot.
De jó szándék vezérelt.
Azért jöttem, hogy visszavigyelek az élők közé, Rüdi.
Mindent újrakezdhetünk.
Én…
Nem mehetek vissza veled.
Miért nem?
Azért, mert dolgom van itt.
Miféle dolgod?
Dolgoznom kell.
Vannak barátaim.
Barátaid?
Mégis miről beszélsz?
Erről a megkukult kölyökről?
- Tessék? - Ne vedd sértésnek!
Mégis miről beszél?
Rüdi,
az istenek is támogatnak minket ebben.
Tessék?
Dionüszosz segített lejutnom ide.
Haverok lettünk. Azt akarta, hogy visszavigyelek.
Mégis miért akarná ezt?
Mert hisz a szerelmünkben, Rüdi.
Mert megesett a szíve rajtam, rajtunk.
Látod ezt?
Egy moira megjelölt engem, Rüdi.
Ez a végzetünk.
Vissza kell jönnöd a Földre, együtt kell lennünk.
Esküszöm, hogy így van.
Vár rád az élet, Rüdi.
Az élet.
Kérlek!
Igen?
Csak a pasas?
Máris, uram!
Hadész fogad téged.
Várj idekint!
MEDÚZA FELÜGYELŐ
Visszamész a Földre.
Én… Micsoda?
Régóta várunk rád.
Kit takar a többes szám?
A lázadókat.
Akik pontosan tudják, milyenek az istenek.
Meg akarod menteni tőle a világot, vagy sem?
Kitől?
Zeusztól.
„Oda a Család…”
Búcsúzzatok el!
Oké, fiúk? Nyilván azt el kéne takarítani onnan.
Hol van Hadész?
Családi sütögetés lesz, nem? Ő hol van?
- Nem jön? - Nem, ő nem jön.
Minden oké?
Minek a tévé? Az Arénát fogjuk nézni?
Nem, végignézzük, ahogy egy halandó megtagadja a jóslatát.
Oké, jól van. Szaftos.
Ma nem vagyok humoromnál.
Bocsi.
Melyik halandó?
Minósz, Kréta elnöke.
Megöli a fiát.
Miért?
Miért? Különben a fia végez vele.
És…
azt nem akarnánk, ugye?
Nem.
Hogy történt? Hogy lett belőle Minótaurosz?
Ari, én…
Nem, várj egy percet!
Kit temetett el anyám? Glaukoszt eltemették.
Nem temették el.
Minósz azt mondta anyádnak, nem láthatja a holttestet, mert nem bírná.
Csak egy koporsót látott.
Ezért kérte…
a viaszfigurákat.
Hogy a karjában tartsa.
Hogy lett belőle Minótaurosz? Áruld el!
Eleinte csak odalent tartottuk,
és nem engedtük ki, hogy megóvjuk apádat.
Meg kellett védeni egy kétévestől?
Daidalosz!
Egész nap a sötétben volt.
Tétlenül. Nem hívhattuk a nevén, nem szólhattunk hozzá.
Én próbáltam…
Próbálkozhattam volna jobban.
Elkezdte megharapni az őröket, akik etették.
Inkább vadállat lett belőle, mint fiú, de velem…
gyengédebb volt.
Azt hiszem, kedvelt engem.
Rátámadt pár börtönőrre.
Egyikük elvesztette a fülét, egy másik az ujját.
Aztán egy nap megölt egy férfit.
Amikor elmeséltem apádnak, le volt nyűgözve.
Mert a bátyád gyenge volt, amikor megszületett.
Ő született meg elsőnek, és el volt kékülve.
- Te viszont… - Sikítva jöttem a világra.
Igen, tudom, Daidalosz.
Folytasd! Szóval, apám le volt nyűgözve…
Gondolta, talán hasznára válhat a fiú.
Fegyver lehetne belőle.
Segítettél azzá tenni.
Én készítettem a maszkját, a szarvait,
mindent.
De mindvégig törődtem vele.
A mai napig.
Nézd! Ez itt a cellája kulcsa.
Amikor lemegyek megetetni, a hangokból tudja, hogy én vagyok az,
és velem gyengéden bánik.
Szelíden.
Sosem támadott rám.
De ha a cellaajtók…
gombnyomásra,
automatikusan nyílnak ki,
ha annak a hangját hallja…
Vigyél le hozzá!
Nem, Ari, nem lehet.
Ő többé már nem a bátyád.
Meg is ölhet téged.
Most azonnal vigyél le!
„Rendnek alkonya…”
Ennél több bizonyíték nem is kell.
Tessék!
- Kérsz még egy párnát? - Nem.
Nem mehetek vissza vele.
Szerintem muszáj lesz.
Nem, itt kell maradnom. Megbeszéltük.
- Megvédjük a lelkeket. - Bízd rám!
Nem hagyom, hogy átmenjenek a Kereten. Rád a Földön van szükség.
Itt az esélyed.
El kell mondanod, mit láttunk, mit tett Hadész és az istenek!
Oké, és mégis hogyan tegyem ezt? Mi?
Gyújtsam fel a templomokat? Szarjak rá a szentírásokra?
Egyes-egyedül vagyok.
Mit tehetnék?
Végül úgyis mindenki átmegy a Kereten.
Mondd nekik, hogy éljenek!
- „Hogy éljenek”? - Igen.
Komolyan. Mondd ezt nekik!
Mondd nekik, hogy végre éljenek igazán!
Nem az istenekért, hanem önmagukért.
Egyetlen életünk van. Mondd meg nekik, hogy ne vesztegessék el!
Mondd azt…
Nem tudom.
Csak…
mondd el, hogy a legjobb dolgok emberiek!
Igazad van. Tényleg azok.
Én…
Nem akarlak itthagyni.
Úgyis visszatérsz.
Előbb vagy utóbb.
És én itt leszek.
Talán öreg leszek.
Remélem is.
Az bejönne?
Igen.
Lépj közelebb!
Igen, uram.
Hívhatom uramnak? Vagy nagyúrnak kéne?
Nem számít.
Hát akkor, kezdjük az elején!
A francba!
Jól van, uram?
Elnézést!
Mint mondtam, kezdjük az elején! Gratulálok!
A saját szememmel akartalak látni.
Zenész vagy, igaz?
Az voltam, uram.
Tehetséges.
Anyámmal elmentünk egy koncertjére.
Anya imádja.
- Köszönöm, asszonyom! - Jól van.
Nos…
még legendás harcosoknak sem sikerült véghez vinniük, amit tettél.
Még egyetlen halandó sem jutott ilyen messzire,
hogy visszaszerezzen egy halottat, szóval elismerésem.
Köszönöm, uram!
Én…
Bárcsak…
Bár ismertük volna egymást odafent!
Én…
Alig ismerlek, de…
Igen.
Megkeresem anyádat.
- Tessék? - Csak ha szeretnéd.
Igen.
Megtennéd?
Örömmel.
De az egész hiábavaló volt.
Tessék?
Senki sem mehet vissza.
Sajnálom.
Várjunk, nem, én…
A Barlang…
A moirák, megegyeztem velük.
Parancsolsz? Megegyeztél velük?
Megcsináltam.
- Teljesítettem a próbatételeket. - Nem.
Nem.
A végső próbatétel az, hogy meggyőzz engem a távozásotokról,
de nem sikerült.
Nem viszed vissza a feleségedet a Földre.
Könyörgöm!
Kérem, uram! Bármit megteszek.
Mi lenne, ha helyet cserélnék vele? Az megtenné?
Meghalnál, hogy ő élhessen?
Igen, hát persze!
Perszephoné…
A nejem romantikus lélek.
A feleséged halott.
És halott is marad.
De a szerelmetek érdekében…
te is itt maradhatsz.
Ez elég jó hepiend?
- Köszönöm. - Jól van.
Most távozhatsz.
Vezesd ki!
Jól elbasztad a dolgot.
Mit kellett volna tennem?
Többet.
Mi az?
Mi bajod?
Itt volt a lehetőség, hogy a sarkadra állj.
Parancsolsz?
Ha visszaküldenél valakit az élők sorába, arra Zeusz sem legyinthetne rá.
- Szándéknyilatkozat lenne. - Nem, háborút robbantanék ki vele.
- A háború már elkezdődött, Hadész. - Nézd!
Van, ami szent és sérthetetlen.
Nem küldjük vissza a holtakat az élők sorába.
Tudom, talán beteljesül a jóslat,
de nem fogjuk felgyorsítani.
Mindannyiunkra gondolok, nem csak Zeuszra.
A válasz a problémánkra, a megoldás valahol a Semmiben rejlik.
Tudom. Érzem, hogy így van.
Valahogy visszaállítom a lelkeket.
- Mi? - Megújítom őket.
Helyrehozom a károk egy részét. Rájöttünk, hogy kell kinyerni a lelkeket.
Biztos vissza is tudunk küldeni párat a Földre.
Vissza a körforgásba.
Ha Zeusz nem teszi meg, akkor majd én!
Miután kipihented magad.
Perszephoné, könyörgöm!
Nem.
Előbb pihensz, hogy visszanyerd az erődet.
Csak utána mehetsz vissza a Semmibe.
Erről nem nyitok vitát.
Medúza!
Hozd a feleségét!
Csipkedd magad!
Héra?
Szia!
Esetleg találkozhatnék…
anyámmal?
Tudni szeretném, ő melyik méh.
Persze.
Köszi?
Szóval ezentúl így lesz?
Alkudozni fogsz velünk?
- Nem, csak szeretném… - Mert könnyedén elbánok veled.
- Héra! - Ha kell, meg is teszem.
Higgy nekem!
Mi van?
- Nem mondtad el neki? - Miről beszéltek?
- Semmiről. - Semmiről.
- Tessék? - Mondom, miről beszéltek?
Semmiről.
Semmiről?
Jól van.
Tudom, hogy szerintetek tévedek.
És hülyének néztek, hogy hiszek a jóslatban.
Tudom, hogy beszéltek róla.
Téged frusztrál.
Te nevetségesnek tartod.
Téged valószínűleg hidegen hagy ez az egész.
De úgy tűnik, én vagyok az egyetlen,
aki magára vállalta a családunk megóvásának a terhét.
De ma este itt vagytok,
itt vagytok velem,
úgyhogy a kedvemre fogtok tenni,
és végignézitek, ahogy lehiggadok,
és megnyugszom, hála a kis halandó barátunknak, Minósznak,
aki megöli a fiát,
és ezáltal megcáfolja a jóslatát.
Világos?
Helyes.
Diakón, hozd ide Daidaloszt, most rögtön!
Asszonyom, jó estét!
Tarts szünetet! Jó hosszút. Majd én belépek a rendszerbe.
- De én… - Most!
Biztos vagy benne?
Nyisd ki!
Hol van?
Hol van Daidalosz?
Nos, mi…
Sehol sem találjuk.
Hogy érted? Ő a foglyunk, Diakón.
Hogy nem találjátok?
Sajnálom, uram. Mindent megteszünk.
Nincs a lakrészén, sem a kantinban, sem a kertben…
És a labirintusban?
Nem, senki sem lépett be a rendszerbe.
Hát akkor? Megint elrepült?
- Igazából ez eszünkbe jutott, uram… - Kifelé!
Kerítsétek elő!
- Miért fixírozza azt a gombot? Mire való? - Azzal ereszti ki a Minótauroszt.
Miért nem nyomja már meg? Nem mondtad neki, hogy ne tököljön?
Adj neki egy percet! Izgul.
Mint mindannyian.
Még a moirák is megerősítették, Zeuszka.
- Hé, ne hívj így! Megbeszéltük. - Oké.
Biztosra mentem. Minósz végezni fog a fiával.
Kövess!
Mindjárt ott vagyunk. Ezután a kanyar után van.
Maradj mögöttem!
- Csak semmi hirtelen mozdulat! - Rendben.
Ne…
- Ne! - Mi az?
Végre kezdődik a műsor.
- Valami nem stimmel. - Hogy érted?
Ki kell jutnunk innen.
Lassan!
Én vagyok az, Daidalosz!
Glaukosz!
Te Glaukosz vagy.
Ari. Én Ari vagyok.
Testvér.
Ikertestvér.
Levehetem ezt?
Semmi baj.
Mit tettek veled?
- Ari… - Az meg ki a tököm?
Ari, menj a közeléből!
Menj onnan!
Bántani fog téged.
Igazán?
Mindannyiunkra veszélyt jelent.
Nem.
Rád jelent veszélyt.
Tudok róla, apa.
Tudom,
mi a jóslatod.
Hogy tehetted?
Még kicsik voltunk.
Nézd, mit tettél vele!
A saját fiaddal!
És a viaszfigurák…
Azok a kibaszott viaszfigurák, harminc éven át!
Nem akartalak bántani.
Nem volt más választásom.
Hogyne lett volna.
Szégyelld magad!
Te vagy a szörnyeteg, nem ő.
Az istenek bíztak meg ezzel a feladattal.
Picsába velük!
- Fogd be a szád! - Te fogd be!
Micsoda indulatok!
- Micsoda csaj! - Félre, Ari!
Ne!
- Ez az! - Igen!
Éljen!
Megmondtam.
Azta! Ez durva volt.
- Ugye? - Igen.
Most megyek…
Megéheztem.
Te jó ég!
Hurrá!
Ez az!
Ez egy hajszálon múlt, ahogyan mondani szokás.
Kérdezhetek valamit, asszonyom?
Igen?
Miért?
Mert megtehetem.
És tényleg szeretem a zenédet.
Köszönöm.
Jól van.
Nyomás!
Meg tudod csinálni. Ez a végzeted.
Fejezzétek már be!
El kell mondanod a halandóknak, mit láttál.
Maga tud arról a helyről?
Igen.
- A Semminek hívják. - Mit művelnek ott az emberekkel?
Nem tudom, de véget vethetünk neki, ha visszahúzol a Földre.
Bármi is ez, majd folytatjátok, amikor újra meghalsz.
Gyerünk, indulás!
Elég!
- Rüdi! - Oké.
Menjünk! Kifutunk az időből.
Te itt maradsz.
Ari…
Meg kellett cáfolnom a jóslatomat, Ari,
hogy megvédjem magunkat, a családunkat.
Ahogy mondod!
Az istenek a pártunkat fogják.
Micsoda pöcs!
Velünk vannak.
Beszélni szoktak velem. Bíznak bennem.
A valódi hatalom küszöbén állunk. Nemsokára elérjük.
Ígérem!
Azt mondtad, én öltem meg.
Tudom, hogy nehéz volt,
de ettől lettél ilyen nagyszerű, Ari.
A bűntudattól. Nézz magadra!
Dicsőségben lesz részed. Rászolgáltál. Mindig is erős voltál.
Ő mindennek ellenére gyenge volt.
Ahogyan anyád mindig mondja, te sikítva jöttél a világra.
Ez jó dolog.
Istenem!
Mi az?
- Istenem… - Mi az?
Baszki! Félreértetted a jóslatot, apa.
Hogy érted?
„Ha nászod elhálod, vár halálod,
elsőként felsíró szülötted fog végezni veled.”
Én sírtam fel elsőként.
Én jöttem sikítva a világra.
Nahát, még ilyet!
Srácok?
Apa?
Szerintem…
Szerintem szerelmes vagyok.
Basszus!
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka