I DAG SKAL DET SKJE
Har kjæresten dratt tilbake til Olympen?
Vi har blitt innkalt. Familiegrillfest. Du også.
-Det blir bra. -Hør her.
Jeg må snakke med deg om det du nettopp så.
Faren din burde ikke få vite om det.
Sikkert ikke.
Men slik ser jeg det.
Vi har skadelig informasjon om hverandre, så vi beskytter hverandre.
Ikke fortell om min dødelige, så sier ikke jeg at du puler kona hans.
Jeg elsker henne.
Hva?
Hvis du sier det, mister jeg henne. Jeg orker ikke det.
-Hvor lenge har du elsket henne? -For alltid.
Hvordan føles det?
Som å ha hjertet utenfor kroppen. Forferdelig.
Jeg vil føle det.
Jeg skal ikke si noe. Jeg lover.
Laks, nå!
Dere to, sett den tv-en akkurat der jeg sa, vær så snill!
Akkurat der.
Ikke der.
Vi kan ikke stole på Dionysos. Ikke vær dum.
Jeg tror vi kan det.
Vi må.
-Kjære, hva annet kan vi gjøre? -Ikke kall meg kjære.
Ikke her.
Hvorfor visste du ikke at han var på båten?
Jeg vet ikke.
Herregud.
-Håper Minos dreper sønnen sin. -Det vil han.
Hvor skal du? Ikke gå noe sted.
Har du med ledningene?
Forlat ham. Forlat Zevs. Forlat huset hans.
Tar vi de tause, finner han oss aldri.
Jeg drar hvor du vil.
Dette er ikke Zevs' hus.
Det er mitt hus, og jeg hører hjemme her.
Skal jeg være her?
Ja.
Bare lat som om vi ikke er her.
Ok, greit.
Hva het du igjen?
Kaineus.
Kaineus, ja.
Orfeus.
Jeg vet det.
Og Medusa, så klart.
Ja.
Beklager, jeg må bare gjøre det foran dem.
Beklager.
Herregud.
Jeg…
Jeg gjorde deg urett, Riddy. På verste måte.
Det jeg…
Mynten…
Jeg vet at det var forferdelig dårlig gjort.
Men det var for å gjøre noe bra.
Jeg er her for å gjenopplive deg, Riddy.
Vi kan begynne på nytt.
Jeg…
Jeg kan ikke bli med deg tilbake.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg har ting å gjøre her.
Hva da?
Jeg har en jobb.
Jeg har venner.
Venner?
Hva snakker du om?
Tause Jim der borte?
-Hva? -Ikke ta det ille opp.
Hva snakker hun om?
Riddy.
Vi har gudene på vår side i dette.
Hva?
Dionysos hjalp meg ned hit. Vi ble venner. Han ville at jeg skulle hente deg tilbake.
Hvorfor skulle han det?
Fordi han tror på vår kjærlighet, Riddy.
Fordi han brydde seg om meg, om oss.
Ser du dette?
Det er fra en skjebne.
Forutbestemt.
Du skal opp på jorden. Vi skal være sammen igjen.
Jeg sverger.
Det er livet, Riddy.
Livet.
Vær så snill.
Ja?
Ja vel?
Bare ham?
Skal bli, sir.
Hades vil møte deg nå.
Vent her.
-Du skal tilbake til jorden. -Hva for noe?
-Vi har ventet på deg. -Hvem er vi?
Opprørerne.
Folk som ser gudene for det de er.
Vil du redde verden fra ham eller ikke?
Fra hvem?
Zevs!
"Familien faller."
Ta farvel.
Ja, gutter. Dere må flytte den.
Hvor er Hades?
Du sa familiegrilling. Hvor er Hades?
-Kommer han? -Nei, han kommer ikke.
Er alt i orden?
Hva er greia med skjermen? Skal vi se kamp?
Nei, vi skal se et menneske trosse spådommen sin.
Ok. Det er smalt.
Spar deg humoren i dag.
Beklager.
Hvilket menneske?
President Minos av Kreta.
Han skal drepe sønnen sin.
Hvorfor det?
For ellers vil sønnen knuse ham.
Og det vil vi vel ikke?
Nei.
Hvordan skjedde det? Hvordan ble han Minotauros?
-Ari, jeg… -Vent litt.
Hvem begravde moren min? De begravde jo Glavkos.
Nei.
Minos sa hun ikke kunne se liket, at det var for grusomt.
Hun så bare kisten.
Det er derfor vi har…
Voksdukkene.
Hun ville holde ham.
Hvordan ble han Minotauros?
Først var det bare å holde ham der.
Ikke slippe ham ut. For å beskytte faren din.
Trengte han døgnbeskyttelse mot et barn?
Daidalos.
Han var i mørket hele dagen.
Ingenting å gjøre. Vi fikk ikke bruke navnet hans eller snakke med ham.
Jeg prøvde…
Jeg kunne prøvd hardere.
Han begynte å bite når vaktene matet ham.
Han var mer beist enn gutt, men med meg…
Var han mykere. Han likte meg, tror jeg.
Han angrep et par fangevoktere.
En av dem mistet et øre.
En annen en finger.
En dag drepte han en mann.
Da jeg sa det til faren din, ble han imponert.
Fordi broren din hadde vært svak da han ble født.
Han ble jo født først, og du vet at han ble født blå.
-Mens du… -Kom skrikende ut. Ja, jeg vet det.
Fortsett. Så far ble imponert.
Han trodde kanskje gutten kunne bli nyttig.
At han kunne bli et våpen.
Og du hjalp til med det.
Jeg lagde masken.
Hornene.
Alt sammen.
Men jeg brydde meg om ham. Det gjør jeg ennå.
Se her. Denne er til cellen hans.
Når jeg går ned og mater ham, hører han at det er meg. Da er han snill.
Han er snill. Han har aldri angrepet meg.
Men når knappen trykkes…
Når dørene åpnes…
På den mekaniske måten.
Når han hører den lyden…
Før meg til ham.
Nei, Ari. Du kan ikke. Han er ikke broren din lenger.
-Han kan drepe deg. -Før meg dit nå!
"Systemet rakner."
-Som om vi trengte mer bevis på det. -Her.
-Vil du ha en pute til? -Nei!
-Jeg kan ikke dra tilbake med ham. -Jeg tror du må, Riddy.
Nei, vi må bli her og gjøre det vi snakket om. Vi må beskytte folk.
Jeg kan hindre folk i å gå gjennom, men folk trenger deg på jorden.
Dette er din sjanse.
Du må si hva vi så, hva Hades gjorde, hva vi tror gudene er.
Hvordan gjør jeg det?
Ved å brenne ned templene, og drite på de hellige bøkene?
Jeg er bare én person. Hva kan jeg gjøre?
Og alle går gjennom Rammen uansett.
Da ber du dem leve.
-"Ber dem leve"? -Ja.
Ja, faktisk. Be dem leve.
Be dem leve på ordentlig. Ikke for gudene, for seg selv.
Vi har ett liv. Du må få det til å bety noe for dem.
Fortell dem…
Ikke vet jeg.
Bare…
Si at alt det beste er menneskelig.
Du har rett. Det er sant.
Jeg vil ikke gå fra deg.
Du kommer jo tilbake. Til slutt.
Da vil jeg være her.
-Da er jeg kanskje gammel. -Jeg håper det.
Liker du det?
Ja.
Kom frem.
Ja, sir.
Er sir riktig? Eller lord?
Det går fint.
Vi tar det forfra.
Faen.
Går det bra?
Beklager.
Som sagt, vi tar det forfra. Bra jobba!
Jeg ville se deg med mine egne øyne.
Du er musiker, ikke sant?
Jeg var det, sir.
Han er flink.
Jeg og mor var på konsert med ham.
Hun elsker ham.
-Takk for det. -Ja.
Vel…
Ikke engang store krigere har klart å gjøre det du har gjort.
Ingen mennesker har kommet så langt for å hente sine døde, så gratulerer.
Takk.
Jeg skulle ønske…
Skulle ønske vi kjente hverandre da vi levde.
Jeg kjenner deg knapt, men…
Ja.
Jeg skal besøke moren din.
-Hva? -Bare hvis du vil.
Ja.
-Ville du gjort det? -Veldig gjerne.
Det skjer ikke.
Hva?
Ingen drar tilbake.
Beklager.
Nei, vent, jeg…
Hulen…
Skjebnene. Det var jo avtalen.
"Avtalen", sier du?
Jeg greide det.
-Jeg besto alle prøvene. -Nei.
Nei.
Den siste prøven er å overbevise meg om å la deg dra, og det har du ikke gjort.
Du får ikke ta med deg kona di tilbake til jorden.
Vær så snill, sir. Jeg gjør hva som helst.
Hva om jeg byttet plass med henne? Holder det?
Vil du dø så hun kan leve?
Ja, selvsagt!
Persefone…
Hun er en romantiker.
Kona di er død.
Så hun fortsetter å være død.
Men for romantikkens skyld…
Skal du også få bli her.
Lykkelig slutt, hva?
Takk, sir.
Nå kan du gå.
Ta ham!
Du ødela det virkelig.
-Hva skulle jeg gjort? -Noe bedre.
Hva er det?
Hva?
-Det var en sjanse til å gjøre noe. -Hva behager?
Å sende en død person tilbake fra underverdenen.
En beskjed Zevs ikke kan ignorere. Du mener alvor.
Nei, det er en krigshandling.
Krigen har begynt, Hades.
Visse ting kan vi ikke besudle, og vi vekker ikke de døde til live.
Jeg vet at spådommen kan bli sann, men vi skal ikke hjelpe til.
Jeg tenker på oss alle, ikke bare på Zevs.
Svaret på situasjonen vår, løsningen, er i Det store intet.
Jeg vet det. Jeg føler det.
Jeg skal klare å gjenopprette sjelene.
-Hva? -Gjenføde dem.
Reparere noen av skadene. Vi fant ut hvordan vi henter ut sjeler.
Vi må kunne erstatte dem, sende noen tilbake.
Få dem tilbake i systemet.
Hvis Zevs ikke fikser det, gjør jeg det!
Etter at du har hvilt.
Persefone, vær så snill!
Nei.
Først skal du hvile og få tilbake krefter, og så gå tilbake til Det store intet.
Jeg krangler ikke med deg.
Medusa!
Hent kona hans.
Fort!
Hera?
Hei.
Jeg lurte på om jeg…
Kan jeg få møte moren min?
Jeg vil vite hvilken bie hun er.
Klart det.
Takk?
Er det sånn det skal bli?
Skal du forhandle med oss?
-Nei, jeg vil bare… -Jeg kan hamle opp med deg, Dionysos.
Hvis jeg må, så gjør jeg det. Tro meg.
Hva?
-Vi pratet jo om det. -Hva snakker dere om?
-Ingenting. -Ingenting.
-Hva? -Hva snakker dere om?
Ingenting.
Ingenting?
Ja.
Jeg vet at dere tror jeg tar feil.
Og at jeg er dum som tror på spådommen.
Jeg vet at dere snakker om det.
Det frustrerer deg.
Du gjør narr av det.
Jeg vet ikke hva du gjør.
Du tenker nok ikke på det i det hele tatt, men jeg alene, bærer visst byrden
av å beskytte familien.
I kveld er dere her sammen med meg.
Dere skal bære over med meg,
og se til at jeg blir beroliget
og trøstet av vår dødelige venn Minos.
Han skal drepe sønnen sin.
Og trosse spådommen sin.
Forstått?
Bra.
Deacon, hent Daidalos. Nå.
God kveld.
Ta deg en lang pause, Basil. Jeg logger oss inn i systemet.
-Men jeg… -Nå.
Er du sikker?
Lukk opp.
Hvor er han?
Hvor er Daidalos?
Han er umulig å finne.
Hva mener du? Han er fanget. Hvorfor blir han ikke funnet?
Beklager. Vi gjør vårt beste. Han er ikke i leiligheten, kantinen eller hagene.
-Er han i labyrinten? -Nei, ingen er logget inn i systemet.
Har han fløyet av sted igjen?
-Vi tenkte faktisk på det. -Kom deg ut.
Finn ham!
Han ser på knappen hele tiden. Hva er den knappen?
Den slipper ut Minotauros.
Hvorfor gjør han ikke det? Sa du ikke at det haster?
-Slapp av. Han er nervøs. -Det er vi alle.
Selv skjebnene bekreftet det, Zeusy.
Ikke kall meg det. Vi har snakket om det.
Jeg har sjekket. Minos vil drepe sønnen.
Følg meg.
Snart fremme. Det er rett rundt hjørnet.
Hold deg bak meg.
Ingen brå bevegelser.
Nei.
-Nei! -Hva?
Nå er vi i gang.
-Noe er galt. -Hva mener du?
Vi må ut herfra.
Langsomt.
Det er meg! Det er Daidalos!
Glavkos!
Du er Glavkos.
Jeg heter Ari.
Søster.
Tvilling!
Tvilling.
Kan jeg ta av denne?
Det går fint.
Hva har de gjort med deg?
-Ari… -Hvem faen er det?
Ari, gå vekk fra ham.
Flytt deg.
Han vil skade deg.
Vil han det?
Han er en fare for alle.
Nei. Han er en fare for deg.
Det vet jeg.
Jeg vet det.
Spådommen din.
Hvordan kunne du?
Vi var babyer.
Se hva du har gjort med ham.
Sønnen din!
Og voksdukkene.
Voksdukker hvert år i 30 år!
Jeg mente aldri å skade deg. Jeg hadde ikke noe valg.
Klart du hadde det.
Skam deg.
Du er monsteret, ikke han.
Dette er en oppgave fra gudene.
Faen ta gudene!
-Hold kjeft. -Hold kjeft!
Hun er emosjonell.
-Hun er fantastisk. -Flytt deg, Ari!
Nei!
Ja!
-Ja! -Det var det jeg sa.
Det var heftig.
-Ikke sant? -Jo.
Jeg skal…
Nå kan jeg spise.
Herregud.
"Seier fra nederlagets kjever", tror jeg det heter.
Kan jeg spørre om noe?
Hva da?
Hvorfor?
Fordi jeg kan.
Og jeg liker jo musikken din.
Takk.
Ok.
Kom.
Du klarer dette. Det er forutbestemt.
Bryt opp!
Fortell menneskene på jorden hva du så.
-Vet du om det stedet? -Ja.
-Det heter Det store intet. -Hva gjør de med folkene der?
Vet ikke, men vi kan stoppe det hvis du drar tilbake.
Så spar dette til neste gang du dør. La oss dra. Kom igjen.
Det holder!
Riddy.
La oss dra. Vi har liten tid.
Du blir her.
Ari…
Jeg måtte trosse spådommen min.
For å beskytte oss. For å beskytte familien.
Ja, det gjorde du!
Gudene er på vår side.
For en kødd.
De er det.
De snakker til meg. De stoler på meg.
Vi er på randen av storhet. Det kommer snart. Jeg lover!
-Du sa at jeg drepte ham. -Jeg vet at det har vært vanskelig.
Men jeg tror det gjorde deg sterk! Skyldbyrden! Se på deg!
Du vil bli beæret, slik du burde. Du har alltid vært sterk.
Tross alt var han svak.
Som moren din sier, kom du skrikende ut.
Det er jo flott!
Herregud.
Hva?
-Herregud… -Hva?
Faen! Du misforsto spådommen, far.
Hva mener du?
"Slutten for deg begynner i ektesengen."
"Ditt første barn som puster, dreper deg."
Jeg var den første som trakk pusten!
Jeg kom ut skrikende!
Jøss, skulle du sett.
Folkens?
Far?
Jeg tror…
Jeg tror jeg er forelska!
Faen!
Tekst: Henrik W. Johnsen