A VENIT ZIUA
Prietena s-a întors în Olimp, nu-i așa?
Am fost chemați. Grătar în familie. Inclusiv tu.
- Ce bucurie! - Ascultă!
Trebuie să vorbesc cu tine despre ce ai văzut.
Nu cred că ar trebui să afle tatăl tău.
Da. Sunt sigur că nu.
Uite cum văd lucrurile: știm anumite lucruri unul despre celălalt,
lucruri incriminatoare, deci ne apărăm reciproc.
Nu-i spui tatei că am dus un muritor în Infern,
eu nu-i spun că i-o tragi nevesti-sii.
O iubesc.
Ce?
Dacă îi spui, o pierd.
Nu pot.
De când o iubești?
Dintotdeauna.
Și cum e?
Parcă inima trăiește în afara corpului.
E oribil.
Și eu vreau asta.
Nu-i spun nimic.
Promit.
Somon, acum!
Puneți televizorul exact unde v-am arătat!
Vă rog!
Acolo!
Nu acolo!
Nu acolo.
Nu putem avea încredere în Dionis. Nu fi prost!
Eu cred că putem.
Trebuie.
Dragă, ce altceva putem face?
Nu-mi spune așa!
Nu aici.
De ce nu ți-ai dat seama că era pe barcă?
Nu știu.
Doamne!
- Minos ar face bine să-și omoare fiul. - O va face.
Unde te duci? Nu pleca nicăieri!
Ai adus cablurile?
Părăsește-l!
Pe Zeus. Pleacă din casa lui!
Plecăm cu Tăcutele, nu ne va găsi niciodată.
Merg oriunde vrei tu.
Asta nu e casa lui Zeus.
E casa mea și locul meu e aici.
Eu…
Oare să rămân aici?
Da.
Prefaceți-vă că nu suntem aici!
Bine, sigur.
Cum ai zis că te numești?
Caeneus.
Caeneus, așa.
Orfeu.
Știu.
Și Meduza, evident.
Da.
Îmi pare rău, va trebui fac asta în fața lor.
Îmi pare rău!
Doamne!
Eu…
ți-am greșit, Riddy, în cel mai urât mod posibil.
Ce am făcut eu…
Moneda…
Știu că am făcut ceva rău, un lucru groaznic.
Dar am avut intenții bune.
Am venit ca să te readuc la viață, Riddy.
O putem lua de la capăt.
Eu…
nu mă pot întoarce cu tine.
De ce nu?
Pentru că am treabă aici.
Ce treabă?
Am o slujbă.
Am prieteni.
Prieteni?
Despre ce vorbești?
Băietanul ăsta tăcut?
- Poftim? - Fără supărare.
Despre ce vorbește?
Riddy,
zeii sunt de partea noastră.
Ce?
Dionis m-a ajutat să ajung aici.
Am devenit prieteni. A vrut să te aduc înapoi.
De ce-ar face asta?
Crede în dragostea noastră, Riddy.
I-a păsat de mine, de noi.
Vezi semnul ăsta?
E de la o Moiră, Riddy.
Așa a fost menit.
Ești menită să revii pe Pământ. Să fii cu mine.
Îți jur că așa este.
Revii la viață.
La viață.
Te rog!
Da?
Doar el?
Imediat, domnule.
Hades te va primi acum.
Așteaptă aici!
MEDUZA ADMINISTRATOARE
Te întorci pe Pământ.
Eu… Ce?
Noi te așteptam.
Cum adică „noi”?
Rebelii.
Oameni care îi văd pe zei așa cum sunt.
Vrei să salvăm lumea de el sau nu?
De cine?
De Zeus.
„Familia piere…”
Ia-ți rămas bun!
Da, băieți, trebuie să mutați ăla, evident.
Unde e Hades?
Ai zis grătar în familie. Unde e Hades?
- Vine? - Nu, nu vine.
E totul în regulă?
Ce e cu ecranul? Ne uităm la Munis?
Nu, vom vedea cum își sfidează un om profeția.
Bine, da. Deosebit.
Lasă glumele pe ziua de azi!
Scuze.
Care om?
Președintele Minos din Creta.
Îți va ucide fiul.
De ce?
De ce? Pentru că, altfel, fiul lui îl va distruge.
Și nu vrem asta, nu?
Nu.
Cum s-a întâmplat? Cum a devenit Minotaurul?
Ari, eu…
Nu, de fapt, stai așa!
Pe cine a îngropat mama? Glaucus a fost îngropat.
Ba nu.
Minos n-a vrut să-i arate cadavrul, căci era prea groaznic.
Ea a văzut doar un sicriu.
De aceea…
Statuile din ceară.
A vrut să-l aibă aproape.
Cum a devenit Minotaurul? Spune-mi!
La început, doar a fost ținut acolo.
Nu avea voie afară, ca tatăl tău să fie protejat.
Protecție nonstop împotriva unui copilaș?
Dedal!
Stătea mereu pe întuneric.
Fără să facă nimic. Nu aveam voie să-i folosim numele, să-i vorbim.
Am încercat…
Puteam să încerc mai mult.
A început să muște când mergeau gărzile cu mâncare.
Aducea mai mult a fiară decât a băiat, dar, cu mine…
era mai blând.
O fi prins drag de mine.
A atacat vreo doi temniceri.
Unul și-a pierdut o ureche,
celălalt, un deget.
Apoi, într-o zi, a ucis un om.
Când i-am spus tatălui tău, a fost impresionat.
Pentru că fratele tău era slab când s-a născut.
El s-a născut primul și știi că s-a născut vânăt.
- În timp ce tu… - Am ieșit țipând.
Da. Știu, Dedal.
Continuă! Tatăl meu a fost impresionat…
S-a gândit că băiatul ar putea deveni util.
Că putea deveni o armă.
Și l-ai ajutat.
I-am creat masca,
coarnele,
totul.
Dar am avut grijă de el.
Am grijă de el.
Uite!
E pentru celula lui.
Când merg cu mâncarea…
Știe că sunt eu, după sunet, și e blând.
E blând.
Nu m-a atacat niciodată.
Dar, când e apăsat butonul,
când se deschid ușile,
zgomotul acela…
Când aude acel sunet…
Du-mă la el!
Nu, Ari, nu se poate.
Nu mai e fratele tău.
Te-ar putea ucide.
Du-mă acum!
„Ordinea se sfârșește.”
De parcă era nevoie de alte dovezi.
Poftim!
- Mai vrei o pernă? - Nu!
Nu mă pot întoarce cu el.
Cred că trebuie, Riddy.
Trebuie să rămân aici, să facem ce am plănuit.
- Să-i apărăm pe oameni. - Îi apăr eu.
Nu-i las să treacă prin Cadru, dar e nevoie de tine pe Pământ.
Asta e șansa ta.
Le spui ce am văzut, ce a făcut Hades, ce credem noi că-s zeii.
Și cum să fac asta?
Ard templele? Îmi fac nevoile pe cărțile sfinte?
Sunt un singur om.
Ce pot să fac eu?
Și toată lumea trece oricum prin Cadru.
Le spui să trăiască.
- Le spun să trăiască? - Da.
Serios, le spui să trăiască.
Să trăiască cu adevărat!
Nu pentru zei, ci pentru ei înșiși.
Avem o singură viață. Le spui să profite de ea cu adevărat.
Le spui…
Nu știu.
Doar…
că ce e mai bun pe lume e omenesc.
Ai dreptate. Așa e.
Eu…
nu vreau să te părăsesc.
Te vei întoarce.
Până la urmă.
Eu voi fi aici.
Și dacă-s bătrână?
Sper să fii.
Ți-ar plăcea?
Da.
Vino în față!
Da, domnule.
E corect „domnule”? Sau „lord”?
E bine așa.
Acum, înainte de toate.
Drace!
Sunteți bine, dle?
Scuze.
Cum spuneam, înainte de toate: bravo!
Am vrut să te văd cu ochii mei.
Ești muzician, nu?
Eram, domnule.
E bun.
L-am auzit cu mama când am fost pe Pământ.
Îl adoră.
- Mulțumesc, doamnă. - Da.
Păi…
nici măcar mari războinici n-au reușit să facă ce ai făcut tu.
Niciun om nu a ajuns atât de departe ca să recupereze pe cineva, felicitări!
Mulțumesc, dle.
Mi-aș dori…
să ne fi cunoscut când eram în viață.
Eu…
abia te cunosc, dar…
Da.
Mă duc la mama ta.
- Ce? - Doar dacă vrei.
Da.
Ai face asta?
Așa aș vrea.
Dar nu se va întâmpla.
Poftim?
Nimeni nu se întoarce.
Îmi pare rău.
Stați, nu, eu…
Peștera…
Moirele, asta a fost înțelegerea.
Îmi cer scuze, „înțelegerea”?
Am reușit.
- Am trecut toate testele. - Nu.
Nu.
Ultimul test e să mă convingi să te las să pleci cu ea,
dar nu m-ai convins.
Nu-ți duci soția înapoi pe Pământ.
Vă rog!
Vă rog, domnule! Fac orice.
Dac-aș face schimb de locuri cu ea? Ar fi suficient?
Ai muri ca să trăiască ea?
Da, sigur că da!
Persefona…
E foarte romantică.
Soția ta e moartă.
Deci rămâne moartă.
Dar, de dragul romantismului…
rămâi și tu aici.
Ce mai final fericit!
- Mulțumesc, dle. - Da.
Bine, poți pleca.
Ia-l!
Chiar ai dat-o în bară.
- Ce era să fac? - Să te străduiești mai mult.
Ce?
A fost o ocazie să arăți ce poți.
Poftim?
Să eliberezi o persoană moartă din Infern.
E un mesaj de neignorat, o declarație de intenție.
Nu, e o declarație de război.
- Războiul a început, Hades. - Uite!
Unele lucruri trebuie să rămână sacre. Nu-i readucem pe morți la viață.
Profeția s-ar putea adeveri, dar nu vom ajuta la împlinirea ei.
Mă gândesc la noi toți, nu doar la Zeus.
Răspunsul la situația noastră, soluția, se află în Nimic.
Știu că așa e. Simt asta.
Voi găsi o cale de a reface sufletele.
- Ce? - De a le reînnoi.
Ca să repar o parte din dezastru.
Am aflat cum să extragem suflete.
Trebuie să vedem cum să le trimitem pe Pământ.
Să le readucem în sistem.
Dacă Zeus nu rezolvă situația, o rezolv eu!
După ce te odihnești.
Persefona, te rog!
Nu.
Te odihnești, îți recapeți puterile,
apoi te poți întoarce în Nimic.
Să n-avem discuții!
Meduza!
Adu-o pe soția lui!
Repede!
Hera?
Bună!
Mă întrebam dacă…
pot s-o văd pe mama?
Aș vrea să știu care albină e.
Sigur.
Mersi?
Deci așa va fi între noi?
Negociezi cu noi?
- Nu, vreau doar… - Am ac de cojocul tău, Dionis.
- Hera! - Îl folosesc, la nevoie.
Crede-mă, o s-o fac.
Ce?
- Nu știe c-am vorbit? - Despre ce vorbiți?
- Nimic. - Nimic.
- Ce? - Despre ce vorbiți?
Nimic.
Nimic?
Da.
Știu că voi credeți că mă înșel.
Și că sunt prost că mai cred în profeție.
Știu că vorbiți despre asta.
Pe tine te deranjează…
Tu o ridiculizezi.
Tu nu știu ce faci.
Probabil că tu nu te gândești la ea deloc. Doar eu,
se pare, port povara
apărării acestei familii.
În seara asta, sunteți aici,
sunteți cu mine,
așa că îmi veți face pe plac,
veți vedea cum mă liniștește
și mă alină prietenul nostru muritor Minos,
care își va ucide fiul
și își va sfida profeția.
E clar?
Bine.
Deacon, adu-l pe Dedal! Acum.
Bună seara, doamnă!
Ia o pauză, Basil, o pauză lungă. Mă conectez eu la sistem.
- Dar eu… - Acum.
Ești sigură?
Deschide-o!
Unde e?
Unde e Dedal?
Nu e de găsit.
Cum adică? E prizonier, Deacon.
De ce e de negăsit?
Îmi pare rău. Facem tot ce putem.
Nu e în apartamentul lui, la cantină sau în grădini…
E în labirint?
Am verificat sistemul. Nu s-a conectat nimeni.
Iar a zburat pe undeva?
- Ne-am gândit la asta, domnule, și… - Ieși!
Găsește-l!
Se tot uită la butonul ăla. Ce e cu el?
Așa îl eliberează pe Minotaur.
De ce nu-l eliberează odată? Nu i-ai explicat că e urgent?
Lasă-l puțin! Are emoții.
Ca toată lumea.
Până și Moirele au confirmat asta, Zeusică.
- Parcă am mai vorbit despre porecla asta. - Bine.
Am verificat.
Minos își va ucide fiul.
Hai cu mine!
Aproape am ajuns. E chiar după colț.
Stai în spatele meu!
Fără mișcări bruște.
Bine.
Nu…
- Nu! - Ce?
Și începem.
- Ceva nu e bine. - Cum adică?
Trebuie să plecăm de aici.
Încet.
Eu sunt! Sunt Dedal!
Glaucus!
Ești Glaucus.
Eu sunt Ari.
Soră.
Geamănă!
Pot să-ți scot asta?
E în regulă.
Ce ți-au făcut?
- Ari… - Cine naiba e aia?
Ari, pleacă de lângă el!
Îndepărtează-te!
Te va răni.
Oare?
E un pericol pentru noi toți.
Nu.
E un pericol pentru tine.
Știu, tată.
Știu.
Profeția ta.
Cum ai putut?
Eram copii.
Uite ce i-ai făcut!
Fiului tău!
Și statuile de ceară.
Statuile alea nenorocite, în fiecare an, timp de 30 de ani!
N-am vrut să te rănesc.
N-am avut de ales.
Sigur că ai avut.
Să-ți fie rușine!
Tu ești monstrul, nu el.
E o sarcină din partea zeilor.
Naiba să-i ia de zei!
- Taci din gură! - Tu să taci!
E isterică.
- E uimitoare. - Dă-te, Ari!
Nu!
- Da! - Da!
Da!
V-am spus.
A fost dificil.
- Nu-i așa? - Da.
Eu…
Acum mi-e foame.
Doamne!
Da!
„Să câștigi pe ultima sută de metri,” cred că așa se zice.
Îmi permiteți o întrebare, doamnă?
Ce?
De ce?
Fiindcă pot.
Și îmi place muzica ta.
Mulțumesc.
Bine.
Haide!
Hai că poți! Ești menită să faci asta.
Terminați!
Trebuie să le spui oamenilor ce ai văzut.
Știi de locul ăla?
Da.
- Se numește Nimicul. - Ce le fac celor de acolo?
Nu știu, dar putem încerca să-i oprim dacă te-ntorci pe Pământ.
Puteți continua orice ar fi asta când mori data viitoare. Să mergem! Hai!
Ajunge!
- Riddy! - Bine.
Să mergem! Nu mai avem timp.
Tu rămâi aici!
Ari…
A trebuit să-mi sfidez profeția, Ari,
pentru a ne proteja pe noi, pentru a ne proteja familia.
Da, că bine zici!
Zeii sunt de partea noastră.
Ce bou!
Chiar sunt.
Vorbesc cu mine. Au încredere în mine.
Suntem în pragul măreției. Vom avea parte de ea.
Îți promit!
Mi-ai spus că eu l-am ucis.
Știu că a fost greu,
dar asta te-a făcut minunată, Ari.
Povara vinovăției! Uită-te la tine!
Vei fi onorată așa cum trebuia.
Ai fost mereu puternică.
În ciuda a tot, el era slab.
Cum spune mama ta, ai ieșit pe lumea asta țipând.
E un lucru bun.
Doamne!
Ce?
- Doamne… - Ce?
Futu-i! Ai înțeles greșit profeția, tată.
Cum adică?
„Sfârșitul tău începe în patul conjugal.
Primul vlăstar care răsuflă îți va fi fatal.”
Eu am fost primul vlăstar care răsuflă!
Am ieșit țipând!
Măi să fie!
Auziți?
Tată?
Cred…
Cred că m-am îndrăgostit.
Drace!
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă