AFLORA UNA LÍNIA, L'ORDRE DEGENERA,
CAU LA FAMÍLIA I EL CAOS IMPERA
Els déus no sagnen, Zeus.
Tranquil.
On soc?
Tresor, ets a casa.
Minos.
Minos és mort, oi?
Ha fracassat.
La seva profecia s'ha complert.
Sí, però no passa res.
Sagnava. Tornava a ser mortal.
El caos impera.
- Què? - La profecia.
- S'havia complert. - Zeus, només ha estat un somni.
No era un somni.
Era una visió.
Ho he d'aturar abans no sigui massa tard.
Vaig a veure les Moires.
D'acord, sí. Ves-hi.
Ningú l'ha vist sortir?
Cap de vosaltres?
- De debò? - No, senyora.
Fora.
Sortiu tots.
Toqueu el dos!
Sí.
Com està Hades?
Dorm.
Doncs desperta'l i porta'l aquí de seguida.
Com dius?
De debò esperes que tornem a l'Olimp?
Persèfone, lamento el que va passar.
De debò.
Va ser horrible.
Però us necessito ara. A tots dos.
Ens hem d'unir i pensar en la família.
Jo no formo part de la família.
Val més que vingueu voluntàriament,
o us arrossegaré fins aquí.
Porta un entrepà. No hi ha càtering.
SUPERVISORA GESTIÓ FLUVIAL
Senyor.
Puc entrar?
He arrabassat massa coses als humans, Medusa.
Tinc un pla per a l'inframon.
Milloraré les coses. Les restauraré.
Has d'ajudar Persèfone durant la meva absència.
Farem que aquest lloc torni a ser com abans, o millor.
Adeu.
On va, senyor?
A desafiar el meu germà.
LA CAVERNA
T'estàvem esperant.
No deu voler…? Mai ho faria.
Una cervesa?
Bé.
Ha arribat l'hora que ens destrueixis.
Oi que sí?
Com ho saps?
Zeus, som arreu.
Et veiem per dins
i veiem el que tu veus.
- Som tu. - I, alhora, no tenim res a veure amb tu.
Vau mentir a Posidó.
No!
Li vam dir que Minos podria matar el seu fill.
I ho va fer.
És culpa nostra que tothom hagi malinterpretat la profecia?
Perquè la teva profecia es compleixi, tu l'has de fer realitat.
Si decideixes que no existeix, no existeix.
Però sí que existeix.
Existeix la possibilitat,
però hi has de creure perquè succeeixi.
Calla. Sembles Prometeu.
Ens vols destruir perquè creus que així
totes les profecies, incloent-hi la teva, desapareixeran.
Oi que sí?
No tinguis por.
- No tinc por. - I tant que sí.
De què he de tenir por?
Potser dels qui conspiren contra tu.
On és?
Aviat arribarà.
Com està?
Malament. Per això som aquí. Seu.
Hades vindrà?
Sí.
Va una mica lent, per raons òbvies.
M'ha dit que m'avanci.
Per què va lent?
- El teu pare l'ha fregit amb un llamp. - Què?
Hi insisteixo, per això som aquí.
Tard o d'hora també us atacarà.
De debò has portat un entrepà?
De què és?
De brie.
- Només n'has portat un? - Sí.
Tinc una pregunta per a tu, mentre esperem.
Per què vas mentir?
- Com? - Sobre Hades i jo. Què t'importava?
Et vas inventar la llegenda
i la vas ficar a tots els llibres humans.
Als nens de la Terra
se'ls ensenya que soc a l'inframon a la força.
Em compadeixen.
Creuen que em van segrestar o fins i tot violar.
I la magrana?
No menjo magranes. En soc al·lèrgica.
Creuen que mai he estimat Hades.
Espera. Això no és cert?
Estimes el meu oncle?
Sí.
Tots estan enamorats menys jo.
Qui més està enamorat?
Ningú.
Però jo em vull enamorar.
Sabem el que faràs.
On vols que ens posem?
Què et sembla aquí? Al bell mig de la sala.
Que avorrit!
Doncs a l'escenari.
Previsible, no trobes?
D'acord, fem-ho al billar.
M'encanta.
És una mica decebedor.
Es perd l'emoció perquè ja ho sabeu i fins i tot m'ajudeu.
Ja, però la nostra feina és saber-ho tot.
- Està predit. - No ens pots sorprendre.
- Això havia de succeir? - Si tu vols, sí.
És el correcte.
- Llavors és el correcte? - Ruixem-nos amb gasolina, sí?
Vinga, tresor.
Sí.
A les vostres posicions.
Ens volies calar foc, oi?
Sí.
Me'n volia assegurar.
Tens foc?
Ha estat un plaer.
De vegades. Bona sort.
Bona sort amb tot.
Concentra't.
Sí!
Adeu.
Escolta, espera. D'on has tret aquest rellotge?
És cert. Ho sento.
D'on has tret aquest rellotge?
És entremaliat, oi?
Qui?
El teu fill.
Mecagondeu.
AFLORA UNA LÍNIA, L'ORDRE DEGENERA, CAU LA FAMÍLIA…
Desperteu-me d'aquí cinc minuts.
No m'ho puc creure, collons.
Quant fa que saps això del Marc i del No-res?
Destruïm la gent.
- Els ho hem de dir. Ho hem d'aturar. - Ni parlar-ne.
No entens tot el context, Ceneu.
I no és necessari.
La Riddy era la clau.
Et traslladaré.
Ja no cal que pensis en el Marc.
Pots tornar al port amb el teu gos.
No! De cap manera!
Hi ha un pla més important que tu, Ceneu.
Hi ha un bé major.
No et fiquis en embolics ni facis cap bajanada.
Bona sort!
Gràcies.
LA TERRA
Som-hi?
Explica el que hem vist,
el que va fer Hades, com són els déus.
Sí.
Et segueixo.
T'agrada, oi?
Qui?
Cenis, el de la cara de bebè.
Ceneu.
T'agrada. Et conec.
No, no m'agrada, ell…
És que…
Què?
Ho sento.
He viatjat de la Terra a l'inframon. He superat totes les proves.
He fet el que cap ésser humà havia fet abans.
Et vaig agafar la moneda…
però també t'he salvat la vida.
Els déus ens feien costat,
però t'has enamorat d'una altra persona.
A la merda.
Sí, ves a la merda.
Què?
Ves a la merda.
Em vas tancar aquí baix i ara esperes una medalla?
- Que t'agraeixi que m'hagis alliberat? - Jo…
No et vas preguntar per què vaig morir on vaig morir?
Per què no era al concert?
Vaig visitar la meva mare.
Per acomiadar-me d'ella, perquè marxava de Creta.
Pensava deixar-te, Orfeu.
Què?
Ja no era amor. Era necessitat. Em necessitaves.
Esclar que era amor.
No sabia com dir-t'ho.
I el dia que per fi em vaig armar de valor per fer el correcte, vaig morir.
"El correcte"?
Deixar-me era fer el correcte?
No notaves que alguna cosa no rutllava?
En el fons.
Digue-m'ho.
Soc mala persona, oi?
No ho ets.
Sí que ho soc.
- No. - Sí que ho soc, Riddy.
Ho soc! Et vaig agafar la moneda, collons!
Gira full.
Girem full tots dos.
Porta'm a la Terra.
No et vols quedar aquí?
Amb ell?
No puc.
Per què no?
He de tornar.
Som-hi.
- Beneïda renovació. - Sí.
Avancin, si us plau. Beneïda renovació.
- Podrien continuar avançant? - Prue! Adrian!
- Feliç renovació. - Adrian, necessito ajuda.
- Tens problemes? - Què?
No. Hem d'impedir que la gent travessi el Marc.
- Què? Per què? - Feu-me cas.
- Quan he anat… - Pots callar, collons?
Ceneu!
Ho sento…
Perdoneu les maneres del meu fill.
Hola.
Com…?
Com has mort?
M'he fotut un tret.
Què? Per què?
Ho volia fer la nit que et van enterrar sense moneda,
però he hagut d'esperar.
Em vas trair.
No és cert, Ceneu.
Els vas dir on era.
Sí, perquè havies de complir la teva profecia.
He esperat deu anys.
I avui és el dia.
Què?
Travessarem junts el Marc.
No, mama. No has de travessar el Marc.
No és el que et penses.
Els déus ens han mentit.
Mama, ningú torna a la Terra.
Queda't aquí amb mi.
Aquí podrem ajudar la gent. Si us plau.
Queda't.
Mama! No!
Mama, atura't!
Avui, Ceneu!
Mama! No!
- Ha de ser avui. - No!
Mama!
Atura't!
- Prue. - Sí?
- Prue, mira. - Què?
Si us plau!
Ho veus?
No!
- Què collons passa? - Espera!
Ceneu.
- Espera! - Ceneu pot ficar-se a l'aigua.
Atura't!
El Marc és una mentida!
No ho és.
Surt del riu, Ceneu!
Torna de seguida!
Ceneu! Torna!
Què?
No.
Les Moires van dir que estaria protegit, que, quan travessés el Marc,
es compliria.
La profecia: "Cau la família."
Van dir que jo seria lliure.
Merda.
Zeus.
- Zeus, seu. - Què?
Caram, has reunit la família.
- Sí. - Per què?
Estic preocupada per tu.
Tots ho estem, i volem que paris.
- Que pari? Què? - Sí.
Perquè destruiràs tot el que hem creat.
Has de parar!
- Necessites descansar. - Seu.
Tu…
Hera!
Posa el cul a la cadira.
Aparca'l.
Molt bé.
M'han informat d'aquesta…
reunió.
Retira't.
- Què és això? - Això?
Són ampolles…
d'aigua…
del Meandre.
He portat una ampolla per a cadascú.
Bé, per a tu no.
- Què vol dir això? - La meva està mig plena.
Durant massa temps,
us heu estat servint aigua del Meandre
sense recordar
ni mostrar gratitud.
Això canviarà avui.
Us racionaré l'aigua.
Sereu agraïts.
I sereu obedients.
- Tots. Fes callar la criatura. - Va, Zeus.
Acabo de destruir les Moires.
Què has fet?
- Has perdut el cap? - Zeus!
Les Moires han mort.
S'han acabat les profecies.
Un món sense destí ni ordre intrínsec?
- És una… - Jo soc l'ordre!
Jo el vaig crear.
Vaig agafar un món caòtic i li vaig donar sentit.
Jo vaig donar estabilitat, regles, lleis
i cohesió a aquest món merdós,
i val més que no ho oblideu.
No necessitem destí.
Ja no.
Però necessitem lleialtat.
I aquí no en veig.
Així que he de posar ordre a l'Olimp
una vegada per totes.
Vols saber per què està mig plena?
Digue'm, Dionís,
¿per què Làquesis, o Laqui,
ja saps, la Moira,
portava això al canell
quan l'he cremat i convertit en cendra?
Ets un traïdor?
Que potser conspires contra mi?
No.
- Zeus… - Ho he fet per amor.
Vaig donar el rellotge a les Moires
perquè un mortal recuperés la seva dona morta.
No va passar la prova, però l'estimava.
- Mai havia vist una cosa així. - Ja.
Bé, al començament et volia impressionar per guanyar-me un ascens.
O emprenyar-te, no ho sé.
Però, com més temps estava amb ell i veia l'amor que sentia,
més volia que la recuperés.
Perquè nosaltres mentim als humans.
Moren i van al No-res.
I s'ha acabat.
Els volia donar una altra oportunitat abans que això passés.
Només uns anys més.
Per això els vaig donar el teu rellotge. Ho sento.
Saps res d'aquell mortal, Persèfone?
Sí.
I doncs?
Ha fracassat.
És mort.
Molt bé.
Caram, que estrany.
Per primera vegada,
et vull felicitar.
No ressuscitem els morts, Dionís.
Això no ho fem.
I, l'amor…
Bé, l'amor humà, aquella cosa dependent, desesperada i tosca que senten,
no és digne d'admiració.
Saps per què?
Ho saps?
És…
És una debilitat.
No!
Deus pensar que estimaves aquest gat.
Doncs no.
Ets un déu.
Som déus.
No sagnem.
No morim.
I no estimem res
que sigui inferior a nosaltres.
Què és això?
Són les abelles.
Els he calat foc, estimada.
No esclavitzaràs així les mares dels meus fills.
T'estimes més matar-les?
N'hi haurà altres.
Ja no permetré que em controlis.
Hera.
Vine amb mi.
Com dius?
Vine amb mi ara.
L'estimo.
T'estimo.
Treu-t'ho del cap.
Soc la teva reina.
Caram, això és…
Crec que és hora que tu, Posidó,
et prenguis un descans de la teva feina.
Podràs tornar…
per demanar-me'n més quan t'hagis…
calmat.
Tenint en compte que ja no em fio de tu, t'explicaré quin és el pla.
Jo governaré la teva ciutat.
Totes les ciutats, de fet, incloent-hi la Ciutat dels morts.
Tu…
madura.
Tu…
digues al teu marit que li donaré la seva ampolla
quan la vingui a buscar.
I tu…
Tu queda't aquí.
Què hi fas, aquí?
Que potser…?
¿Que potser un "ben fet"
és demanar massa?
Vols que et feliciti?
T'importa la meva opinió?
He defugit la meva profecia.
I tu ets el meu millor amic.
De debò? Qui manté així el seu millor amic?
Qui fa això?
És culpa teva que siguis aquí. Em vas trair.
No et vaig trair! Aquesta és la tragèdia! No vaig poder!
I és l'única raó per la qual mantens el poder, Zeus!
La meva debilitat, no la teva forç…
On s'ha fotut?
Jo no ho he fet. Qui ha estat?
Ho sento per la teva mama.
I el teu gatet.
Si et serveix de res,
el que sents per la criatura no és debilitat.
És el contrari.
Però ells no ho entenen.
Aquí no hi ha res per a tu.
Potser el millor de tu és humà.
Mama!
Ves a buscar la meva mare!
Dèdal és al laberint. Ves a buscar-lo!
Ari?
Ari, què passa?
Ari!
Mira'l.
Mira'l!
És el Minotaure.
No, és Glauc.
Què?
No va morir quan era bebè.
Va ser el papa. El papa va fer això pels déus.
Mama, he intentat salvar-lo.
De debò, ho he intentat.
Glauc.
L'he matat.
He matat el papa.
Ben fet.
Això és real?
Vas entrar per aquí?
Sí.
Ja hi som.
Però allà hi havia un edifici.
És el teu cotxe?
Hòstia, doncs sí.
Merda.
I tinc les claus, collons.
Vols…?
Vols que et porti?
Vols anar a casa?
Orfeu…
Em pots mirar?
Si us plau, mira'm.
No vull.
Per què?
Perquè no vindràs amb mi, oi?
No.
D'acord.
No passa res.
Em pots mirar, si us plau?
Ho sento.
Ho sento molt.
M'has tornat la vida, Orfeu.
Gràcies.
Vine aquí.
Adeu.
D'acord.
Bé.
Vull canviar Creta.
Ho pots fer.
Ara tu la governes.
Els déus t'han escollit.
No governaré per als déus.
HERÀCLION 70
Tu?
Qui ets?
Em dic Cassandra.
Soc profeta.
I ara tu també.
Has d'anar a buscar l'Ari per alliberar els vius.
Ceneu farà el mateix amb els morts.
Aflora una línia.
No…
Mama.
Mama?
Mama.
AVUI ÉS EL DIA
Caos.
Mama, no. Soc Ceneu.
Caos.
Hola?
Hola? Zeus?
- Hola. - Hola.
Hola.
No es pot destruir el destí, Prometeu. Ho hauries de saber.
Només hi havies de confiar.
I esperar, evidentment.
Esclar.
Què coi…?
Prometeu?
Prometeu!
Gaudeix de la teva llibertat, Prometeu.
Pots fer amb ella el que vulguis.
Dionís?
Hera?
On s'han fumut?
Soc aquí.
Què fas?
No t'he convocat.
Tenies raó.
No era un somni, sinó una visió.
Tresor, soc la mama.
Reuneix les tropes
i prepara un llit més.
Com ho has fet?
Què?
Pots renovar ànimes humanes.
Ho sento, amic meu.
Està succeint.
S'acosta el caos.
Què vols?
Digue-m'ho i ho faré.
Ajuda'ns a reconstruir Troia
i a destruir l'Olimp.
Subtítols: Tulio Labadie