LINIE VYVSTANE, ŘÁD ZCHŘADNE,
ROD PADNE A CHAOS VŠE OVLÁDNE.
Bohové nekrvácí, Die.
To nic.
Kde to jsem?
Doma, drahoušku.
Mínós.
Mínós je mrtvý, že jo?
Selhal.
Jeho proroctví se naplnilo.
Ano, ale to nevadí.
- Klid. - Krvácel jsem.
Byl jsem zase smrtelný.
Chaos vše ovládne.
- Cože? - To proroctví.
- Naplnilo se. - Byl to jenom sen, Die.
Nebyl to sen.
Byla to vize.
Musíme je zastavit, než bude pozdě.
Zajdu za Moirami.
Dobře. To je dobrý nápad.
Nikdo ho neviděl odejít?
Nikdo?
- Vážně? - Ne, madam.
Padejte.
Všichni běžte pryč.
Vypadněte!
Ano?
Jak je Hádovi?
Zrovna spí.
Tak ho vzbuď a přiveď ho zpátky k nám. Hned.
Prosím?
Ty si vážně myslíš, že se vrátíme na Olymp?
Moc mě mrzí, co se stalo, Persefono. Vážně.
Bylo to ohavné.
Oba vás teď ale potřebuju.
Musíme stát při sobě a myslet na rodinu.
Já do vaší rodiny nepatřím.
Vždycky je lepší dorazit dobrovolně.
Nechtěj, abych vás povolala.
A přineste si svačinu.
MEDÚSA – VEDOUCÍ SPRÁVA BŘEHU
Pane?
Můžu dál?
Už jsem smrtelníkům ublížil až moc, Medúso.
Mám s podsvětím velké plány.
Chci to tu zlepšit a zavést staré pořádky.
Až budu pryč, musíš Persefoně pomáhat.
Tohle místo bude zase jako dřív. Ne, lepší než dřív.
Sbohem.
Kam jdete, pane?
Vzepřít se svému bratrovi.
JESKYNĚ
Už tu na tebe čekáme.
On se… Ne, to by neudělal.
Dáš si pivo?
Takže nadešel čas, abys nás zabil.
Nebo se pletu?
Jak to víš?
Jsme všudypřítomné, Die.
Nahlížíme do tvého nitra.
A vidíme, co vidíš ty.
Jsme ty.
A zároveň s tebou nemáme nic společného.
- Lhaly jste Poseidónovi. - Ne!
Řekly jsme mu, že Mínós může svého syna zabít, a to taky udělal.
Je snad naše chyba, že jste to proroctví špatně pochopili?
Aby se proroctví stalo skutečností, musíš v něj sám věřit.
Pokud se rozhodneš, že neexistuje, tak neexistuje.
Ale ono existuje.
Jenom jako jedna z možností.
Bez tvojí víry se nikdy nenaplní.
Sklapni, zníš jako Prométheus.
Chceš nás zabít, protože si myslíš,
že pak zaniknou i všechna proroctví včetně toho tvého, že jo?
Nebuď takový strašpytel.
- Já se nebojím. - Ale bojíš.
Čeho bych se měl bát?
Možná těch, kteří se tě snaží svrhnout.
Kde je?
- Za chvíli tu bude. - Jak mu je?
Špatně, proto jsme tady. Sedni si.
Hádes dorazí?
Ano.
Jen je teď trochu pomalejší.
Poslal mě napřed.
Co se mu stalo?
- Tvůj otec ho zasáhl bleskem. - Cože?
A přesně proto jsme tady.
Nakonec mu neunikne nikdo z vás.
Ty sis vážně přinesla svačinu?
S čím ho máš?
S plísňovým sýrem.
- Máš jenom jeden? - Jo.
A když už čekáme, chtěla bych se na něco zeptat.
Proč ty výmysly?
- Jaké? - O mně a Hádovi.
To vás to tak žere, že musíte lhát
a zanášet je do lidských knih?
Všechny děti na Zemi se učí, že jsem v podsvětí proti svojí vůli.
Litují mě.
Myslí si, že mě Hádes unesl, nebo dokonce i znásilnil.
A granátová jablka?
Ty vůbec nejím. Mám na ně alergii.
Myslí si, že jsem Háda nikdy nemilovala.
Takže to není pravda?
Ty strejdu fakt miluješ?
Jo.
Takže jsou zamilovaní všichni kromě mě.
Kdo ještě je zamilovaný?
Nikdo, jenom… já bych chtěl být.
Víme, k čemu se chystáš. Tak kde to spácháme?
Co třeba tady? Uprostřed místnosti.
To je nuda.
- Tak na pódiu. - To je dost předvídatelné, nemyslíš?
V tom případě u kulečníku.
To se mi líbí.
Tohle je tak trochu zklamání.
Všechno víte, a ještě k tomu mi s tím pomáháte…
Jasně, ale tak už to prostě je.
- Je to osud. - Nás ničím nepřekvapíš.
Tohle se má stát?
Jo, jestli si to přeješ.
Dělám správnou věc.
- Takže fakt dělám správnou věc? - Trochu mu pomůžeme.
Ukaž, zlato.
Jo.
Tak jo, na místa.
Chceš nás upálit, ne?
Jo.
Jenom se ujišťuju.
Máš oheň?
Byla s tebou sranda.
Občas. Hodně štěstí.
Jo, držíme ti palce.
Soustřeď se.
Jo!
Sbohem.
Počkej chvilku. Kde jsi vzala ty hodinky?
No jo, promiň.
Odkud je máš?
Zlobí, co?
Kdo?
Tvůj synáček.
No do prdele práce.
LINIE VYVSTANE, ŘÁD ZCHŘADNE, ROD PADNE A CHAOS VŠE OVLÁDNE.
Probudíte mě za pět minut?
To si děláte srandu…
Jak dlouho už o Rámu víte?
A o nicotě?
Ničíme lidské duše.
- Musíme jim to říct. Musíme to zastavit. - Ani náhodou.
Vůbec nechápeš, o co tady jde, Kainee.
A ani to chápat nemáš.
To Riddy byla důležitá.
Přeložím tě.
S Rámem si už nemusíš lámat hlavu.
Můžeš se vrátit ke svému psovi do přístavu.
Ne! Ani náhodou.
Máme plán, který je nad tvoje chápání.
Pro vyšší dobro.
Takže drž pusu a krok a nevyváděj blbosti.
Hodně štěstí!
Díky.
ZEMĚ
Můžeme?
Musíš všem říct, co jsi viděla. Co bohové provádí.
Jo.
Až po tobě.
Máš ho ráda, že jo?
Koho?
- Kainida. Toho s tou dětskou tvářičkou. - Kainea.
Máš ho ráda, znám tě.
Ne, nemám. Já jenom…
Já…
Cože?
Promiň.
Přišel jsem za tebou až do podsvětí, Riddy.
Prošel všemi zkouškami.
Povedlo se mi něco, co ještě nikdy nikdo nedokázal.
Vzal jsem ti minci…
ale zachránil ti život.
Fandili nám samotní bohové,
a ty se zamiluješ do někoho jiného.
No do prdele.
Ty táhni do prdele.
Cože?
Jdi do prdele.
Uvěznil jsi mě tady. Co ode mě chceš?
Medaili?
- Mám ti být vděčná? - Já…
To ti vůbec nepřišlo divné, kde jsem umřela?
Proč jsem nebyla na koncertě?
Jela jsem za mámou.
Abych se rozloučila. Chtěla jsem odletět z Kréty.
Rozhodla jsem se tě opustit, Orfee.
Cože?
Už to dávno nebyla láska.
Byl jsi na mně závislý.
Jasně, že to byla láska.
Nevěděla jsem, jak ti to říct.
A když jsem se tě konečně odhodlala opustit, umřela jsem.
„Opustit“?
Ty jsi mě chtěla opustit?
Přece jsi sám musel cítit, že je něco špatně.
V hloubi duše.
Ne snad?
Jsem hrozný člověk, co?
Ne, nejsi.
Ale jsem.
- Nejsi. - Jsem, Riddy.
Jsem! Vzal jsem ti tu zasranou minci!
Prostě začni nanovo.
Oba začneme s čistým štítem.
Vezmi mě na Zem.
Nechceš tu zůstat?
S ním?
Nemůžu.
Proč ne?
Musím se vrátit.
Pojď.
Požehnanou obrodu.
Postupujte, prosím. Požehnanou obrodu.
- Můžete zrychlit? - Prue! Adriane!
- Díky. Šťastnou obrodu. - Potřebuju pomoc.
- Máš průšvih? - Cože?
Ne. Lidi musí přestat chodit skrz Rám.
- Co? Proč? - Poslouchejte mě.
- Přistihla jsem… - Mohla bys držet hubu?
Kainee!
Promiňte, já…
Omlouvám se za svého syna.
Ahoj.
Jak… jsi umřela?
Zastřelila jsem se.
Cože? Proč?
Chtěla jsem to udělat, už když tě pohřbily. Bez mince.
Ale musela jsem počkat.
Zradila jsi mě.
Ne, Kainee. Nezradila.
Zavedla jsi je ke mně.
Protože jsi musel naplnit svoje proroctví.
Čekala jsem na to deset let.
A konečně nastal čas.
Cože?
Provedu tě Rámem.
Ne, mami, nesmíš jím projít.
Všechno je jinak.
Bohové nám lhali.
Nikdo se nevrací zpátky na Zem, mami.
Zůstaň tu se mnou.
Tady můžeme pomoct ostatním. Prosím.
Nechoď tam.
Mami! Ne!
Stůj, mami!
Nastal čas, Kainee!
Mami! Ne!
- Musí se to stát dnes. - Ne!
Mami!
Stůj!
- Prue. - No?
- Podívej. - Na co?
Prosím!
Vidíš?
To ne!
- Co se to kurva děje? - Počkej!
Kaineus…
- Počkej! - Kaineus může do vody.
Stůj!
Rám je výmysl!
Ne, není.
Vylez z té řeky, Kainee!
Vrať se sem!
Kainee! Okamžitě se vrať!
Cože?
To ne.
Podle Moir měl být v bezpečí. Říkaly…
že až projde skrz Rám, konečně se to stane.
To proroctví se naplní. „Rod padne.“
Tvrdily, že budu volný.
Do hajzlu.
Die.
- Posaď se, Die. - Copak?
Heleme se, sezvala jsi celou rodinu.
- Ano. - Proč?
Děláme si o tebe starosti. Měl bys toho nechat.
- Nechat? Čeho? - Ano.
Zničíš všechno, co jsme vybudovali.
Musíš přestat!
- Potřebuješ pauzu. - Sedej.
Ty…
Héro!
Posaď se sakra na zadek.
Dělej.
Výborně.
No jo… řekli mi, že tady na mě číháte.
Můžeš jít.
- Co to je? - Tohle?
Tohle jsou lahve…
meandrové…
vody.
Pro každého z vás tu mám jednu.
Teda kromě tebe.
- Co to má znamenat? - Proč mám poloprázdnou?
Už příliš dlouho
si nabíráte vodu z Meandru
a přitom zapomínáte,
komu za ni vděčíte.
To se dneska změní.
Budete dostávat příděly.
A budete za ně vděční.
A všichni do jednoho budete poslouchat jako hodinky.
Ať to zvíře sklapne.
- No tak, Die. - Právě jsem zabil Moiry.
Co prosím?
- Zbláznil ses? - Die!
Moiry jsou mrtvé.
Už žádná proroctví.
Co si svět počne bez osudu? Bez řádu?
- To je naprosté… - Já jsem tady řád!
To já ho stvořil.
Dal jsem řád světu, který se do té doby zmítal v chaosu.
Přinesl jsem mu stabilitu, vládu a právo,
aby se to tady sakra nerozpadlo.
Na to laskavě nezapomínejte.
Žádný osud není třeba.
Teď už ne.
Budu ale potřebovat věrnost.
A tu vy očividně postrádáte.
Takže budu muset Olymp
pěkně srovnat do latě.
Jednou provždy.
Ptal ses, proč ta láhev není plná.
Pověz mi, Dionýse… Proč měla Lachesis nebo Lachy,
ta Moira… Proč měla na zápěstí tohle,
než se změnila v hromádku popela?
Jsi snad zrádce? Nebo…
se mě snažíš svrhnout?
Ne.
- Die… - Udělal jsem to pro lásku.
Ty hodinky jsem jim dal,
aby si smrtelník mohl přivést ženu z podsvětí.
Neprošel kvízem, ale miloval ji.
- Něco takového jsem ještě neviděl. - Aha.
Nejdřív jsem to dělal proto,
abych tě ohromil, získal povýšení
nebo tě možná naštval, ale…
čím víc jsem sledoval, jak moc ji miluje, tím víc…
jsem mu přál, aby ji získal zpátky.
Protože jinak smrtelníkům akorát lžeme.
Když umřou, prostě odejdou do nicoty.
Šmitec.
Chtěl jsem jim dát druhou šanci, než tam skončí.
Pár let navíc.
Výměnou za ty hodinky.
Promiň.
Víš o tom smrtelníkovi něco, Persefono?
Jo, vím.
A dál?
Selhal.
Je mrtvý.
To je dobře.
Je to divný pocit.
Projednou bych tě chtěl pochválit.
Mrtví se neoživují… Dionýse.
To se prostě nedělá.
A láska…
Lidskou lásku… tu otravnou,
přeslazenou, primitivní emoci, kterou smrtelníci zažívají,
bys vážně obdivovat neměl.
A víš proč?
Víš?
Dělá z tebe… slabocha.
Ne!
Myslel sis, že ho máš rád?
Nemáš.
Jsi bůh.
Jsme bohové.
Bohové nekrvácejí.
Ani neumírají.
Neexistuje, abychom milovali něco,
co je pod naši úroveň.
Co to je?
To asi budou včely.
Zrovna jsem ti zapálil úly.
Nebudeš si zotročovat matky mých dětí.
Takže jsi je radši zabil?
Najdu si další.
Už se od tebe nenechám omezovat.
Héro.
Pojď se mnou.
Cože?
Pojď, odcházíme.
Miluju ji.
Miluju tě.
Co si to dovoluješ?
Jsem tvoje královna.
Heleme se, to je…
Myslím, že je načase, aby sis…
na nějakou dobu dal oraz… od svojí funkce.
Později se můžeš vrátit a…
poprosit mě o další… až se trochu uklidníš.
No, vzhledem k tomu, že tobě se už věřit nedá, plán je takový.
Vládu nad tvým městem převezmu já.
Vlastně nad všemi městy včetně Města mrtvých.
A ty se…
vzpamatuj.
Ty…
můžeš manžílkovi vzkázat, že svoji láhev dostane,
až si pro ni…
dojde osobně.
A ty…
zůstaneš tady.
Co tady děláš?
Zabilo by tě… kdybys mi řekl
„dobrá práce“?
Chceš pochvalu?
Proč ti záleží na mém názoru?
Vzepřel jsem se svému proroctví.
A ty… jsi můj nejlepší kámoš.
Fakt? Kdo takhle zachází s nejlepším kámošem?
No kdo?
Můžeš si za to sám. Zradil jsi mě.
Nezradil! To je na tom nejhorší! Nedokázal jsem to!
A to je jediný důvod, proč jsi pořád u moci, Die!
Moje slabost, ne tvoje moc…
Kam zmizel?
To jsem neudělal já. Kdo to byl?
Tvojí mámy je mi líto.
I toho kotěte.
Měl bys vědět, že to, co pro něj cítíš, není žádná slabina.
Právě naopak.
Oni to jenom nechápou.
Tady tě nic dobrého nečeká.
Tvoje lidství je na tobě možná to nejlepší.
Mami!
Běžte pro moji mámu!
A pro Daidala! Je v labyrintu!
Ari.
Co se děje, Ari?
Ari!
Podívej! Podívej se na něj!
To je Mínótauros.
Ne… to je Glaukos.
Cože?
Neumřel, když jsme byli malí.
Může za to táta. Tohle provedl on. Kvůli bohům.
Snažila jsem se ho zachránit.
Moc jsem se snažila.
Glauke.
Zabila jsem ho.
Zabila jsem tátu.
To je dobře.
To jako fakt?
Tudy ses dostal dovnitř?
Jo.
Přesně tak.
Akorát tamhle stál bar.
To je tvoje auto?
No jo, je.
No ty vole.
Dokonce mám i klíčky.
Chceš…
Chceš někam hodit?
Třeba domů?
Orfee…
Podíváš se na mě?
Podívej se na mě.
Nechci.
Proč?
Protože se mnou nepůjdeš, že ne?
Ne.
To nevadí.
Nic se neděje.
Můžeš se na mě podívat?
Mrzí mě to.
Moc mě to mrzí.
Vrátil jsi mi život, Orfee.
Děkuju.
Pojď sem.
Měj se.
Zatím.
Tak jo.
Dobře.
Chtěla bych změnit Krétu.
Můžeš.
Jsi naše nová vládkyně.
Vybrali si tě bohové.
Nebudu vládnout pro ně.
HERÁKLION 70
Hej, ty.
Co jsi zač?
Kassandra.
Jsem prorokyně.
Stejně jako teď ty.
Musíš jít za Ari a osvobodit všechny živé.
Kaineus udělá to samé s mrtvými.
Linie vyvstane.
Hej. To ne.
Mami?
Hej, mami? Mami?
Mami? Hej.
Hej…
Mami.
NADEŠEL ČAS
Chaos.
Ne, to jsem já, Kaineus.
Chaos.
Haló?
Haló? Die?
- Zdravíčko. - Ahoj.
Ahoj.
Osud se zničit nedá, Prométhee. To bys měl přece vědět.
Stačilo, abys nám trochu věřil.
A samozřejmě chvíli počkal.
No jo.
Jasně.
Co se to děje?
Prométhee?
Prométhee!
Užívej si svobody, Prométhee.
Je jenom na tobě, jak s ní naložíš.
Dionýse?
Héro?
Kam všichni zmizeli?
Tady.
Co to děláš?
Nepovolal jsem tě.
Měl jsi pravdu.
Nebyl to sen, ale vize.
Tady máma, poklade.
Svolej vojsko a ustel mi postel pro hosty.
Jak jsi to udělal?
Co?
Dokážeš obrozovat lidské duše.
Omlouvám se, příteli.
Je to tady.
Chaos se blíží.
Co chcete?
Udělám cokoliv.
Pomozte nám obnovit Tróju.
A zničit Olymp.
Překlad titulků: Petr Kabelka