ÚJ VONAL KÉL, RENDNEK ALKONYA
ODA A CSALÁD, JŐ KHAOSZ URALMA
Az istenek nem véreznek, Zeusz.
Semmi baj.
Mi? Hol vagyok?
Drágám, itthon vagy.
Minósz.
Minósz meghalt, nem igaz?
Elbukott.
Beteljesült a jóslata.
Igen, beteljesült, de nem baj.
Véreztem. Megint halandó voltam.
Jő Khaosz uralma.
- Tessék? - A jóslat.
- Beteljesült. - Zeusz, az csak álom volt.
Nem álom volt.
Hanem látomás.
Meg kell állítanom őket, mielőtt túl késő.
Elmegyek a moirákhoz.
Jól van, rendben. Tégy úgy!
Senki sem látta elmenni?
Egyikőtök sem?
- Tényleg? - Nem, asszonyom.
Kifelé!
Mindenki kifelé!
Tűnés!
Igen?
Hogy van Hadész?
Épp alszik.
Akkor ébreszd fel, és most azonnal hozd vissza ide!
Parancsolsz?
Azt hiszed, visszamegyünk az Olümposzra?
Perszephoné, sajnálom, ami történt.
Őszintén.
Borzalmas volt.
De szükségem van mindkettőtökre.
Össze kell tartanunk. A családunk az első.
Én nem vagyok a család tagja.
Ne kelljen értetek küldetnem!
És hozz szendvicset! Nincs kiszolgálás.
MEDÚZA - FELÜGYELŐ FOLYÓPARTI ÜGYINTÉZÉS
Uram!
Bejöhetek?
Túl sokat elvettem a halandóktól, Medúza.
Terveim vannak az Alvilággal.
Jobbá teszem, helyreállítom a dolgokat.
Segíts Perszephonénak, amíg távol vagyok!
Olyan lesz ez a hely, mint régen. Sőt, még annál is jobb.
Ég veled!
Hová megy, uram?
Szembeszállok a bátyámmal.
A BARLANG
Már vártunk téged.
Zeusz nem… Nem tenne ilyet.
Kérsz egy sört?
Szóval, itt az ideje, hogy elpusztíts minket.
Jól mondom?
Honnan tudtad?
Zeusz, mindenhol ott vagyunk.
Belelátunk a lelkedbe, és a szemeden át látjuk a világot.
Egyek vagyunk veled.
De semmi közünk hozzád.
Hazudtatok Poszeidónnak.
Nem.
Azt mondtuk neki, Minósz megölheti a fiát, és így is lett.
A mi hibánk, hogy mindenki félreértette a jóslatot?
Ahhoz, hogy a jóslatod beteljesüljön, életre kell hívnod azt.
Ha úgy döntesz, hogy nem létezik, akkor nem létezik.
De hiszen létezik.
A lehetősége létezik,
de a hited nélkül nem teljesülhet be.
Kuss! Mintha Prométheuszt hallanám.
Úgy véled, hogy velünk együtt minden egyes jóslatot elpusztíthatsz,
a tiédet is beleértve, nem igaz?
Ne félj!
- Nem félek. - De, igen.
Mégis mitől félnék?
Talán azoktól, akik áskálódnak ellened.
HÉRA
Hol van?
- Nemsokára itt lesz. - Hogy van?
Nem jól, ezért vagyunk itt. Ülj vissza!
Eljön Hadész, ugye?
Igen.
Csak lassú. Képzelhetitek.
Előreküldött engem.
Mitől olyan lassú?
- Apád villámcsapással sújtotta. - Mi van?
Mondom, ezért vagyunk itt.
Végül mindannyiótokkal elbánik.
Tényleg hoztál szendvicset?
Mi van benne?
Brie sajt.
- Csak egyet hoztál? - Igen.
Lenne egy kérdésem, amíg várunk.
Minek a sztori?
- Tessék? - Rólam és Hadészról. Miért volt fontos?
Biztosan az volt, ha már kitaláltátok.
És megírattátok a halandókkal.
Minden gyerek a Földön azt hiszi, erőszakkal tartanak engem az Alvilágban.
Sajnálnak.
Azt hiszik, elraboltak, sőt megerőszakoltak engem.
És a gránátalma…
Nem eszem gránátalmát. Allergiás vagyok rá.
Azt hiszik, sosem szerettem Hadészt.
Várjunk, ez nem igaz?
Kajak szereted őt?
Igen.
Rajtam kívül mindenki szerelmes.
Ki más szerelmes még?
Senki, csak… Én akarok az lenni.
Tudjuk, mit fogsz tenni. Hová álljunk?
Mondjuk ide, a hely közepére?
Az uncsi.
- Akkor a színpadra. - Az egy kicsit klisés, nem?
Hát akkor a biliárdasztalhoz.
Az a kedvenc helyem.
Ez így eléggé lelombozó.
Lelombozó, mert tudtátok, hogy ez lesz, és még segítetek is…
Persze, de mi mindent tudunk.
- Így van megírva. - Minket nem tudsz meglepni.
Így kell lennie?
Ha akarod, igen.
Ez így helyes.
- Ugye ez így helyes? - Locsoljunk szét egy kis benzint!
Gyerünk, drágám!
Igen.
Oké, mindenki a helyére!
Tüzet akartál, nem igaz?
De, igen.
Csak a bizti kedvéért.
Van tüzed?
Egy élmény volt.
Néha. Sok szerencsét!
Sok szerencsét mindenhez!
Koncentrálj!
Igen!
Ég veletek!
Hé, egy pillanat! Azt a karórát honnan szerezted?
Ja, igen, bocsi.
Honnan szerezted ezt a karórát?
Rossz kisfiú, nem igaz?
Kicsoda?
A fiad.
A rohadt életbe!
Azt a kurva!
ÚJ VONAL KÉL, RENDNEK ALKONYA, ODA A CSALÁD, JŐ KHAOSZ URALMA
Ébresszetek fel öt perc múlva!
Ezt kurvára nem hiszem el.
Mióta tud a Keretről?
És a Semmiről?
Megsemmisítjük a halandókat.
- Tudniuk kell. Le kell állítanunk. - Szó sem lehet róla.
Te nem látod át ezt az egészet, Kaineusz.
És neked nem is kell.
Rüdi volt a fontos szereplő.
Áthelyezlek.
Többé gondolnod sem kell a Keretre.
Visszamehetsz a kikötőbe a kis kutyusoddal.
Nem, az kizárt!
Ez a terv túlmutat rajtad, Kaineusz.
Magasabb célért küzdünk.
Csak húzd meg magad, és ne csinálj semmi hülyeséget!
Sok szerencsét!
Kösz!
FÖLD
Mehetünk?
El kell mondanod, mit láttunk, mit tett Hadész és az istenek!
Igen.
Csak utánad!
Tetszik neked, ugye?
Kicsoda?
Kainisz, a babaarcú srác.
Kaineusz.
Tetszik neked. Ismerlek.
Nem, ő nem tetszik nekem, hanem…
Én…
Mi?
Sajnálom.
Lejöttem a Földről az Alvilágba, Rüdi. Teljesítettem minden próbatételt.
Véghez vittem, ami még egyetlen halandónak sem sikerült.
Tudom, elvettem az érmédet…
de megmentettem az életed.
Az istenek is szurkoltak nekünk,
te meg beleszerettél valaki másba.
Bassza meg!
Nem, te baszd meg!
Tessék?
Baszd meg!
Csapdába ejtettél engem idelent, most meg mit vársz?
Kitüntetést?
- Hálát, hogy kiszabadítasz? Én… - Én…
Belegondoltál, hogy miért ott haltam meg, ahol?
Miért nem voltam a koncerten?
Elmentem anyámhoz.
Hogy elbúcsúzzak tőle. El akartam hagyni Krétát.
El akartalak hagyni, Orpheusz.
Micsoda?
Az már nem szerelem volt, hanem szükség. Szükséged volt rám.
Dehogynem volt szerelem!
Nem tudtam, hogy mondjam el.
Aztán aznap, amikor végre összeszedtem a bátorságomat,
hogy helyesen cselekedjek, meghaltam.
„Helyesen cselekedj”?
Az lett volna helyes, ha elhagysz?
Biztosan te is érezted, hogy valami nem stimmel.
A lelked mélyén.
Valld be!
Rossz ember vagyok, mi?
Nem, nem vagy az.
De, igen.
- Nem vagy az. - De, Rüdi.
Az vagyok. Elvettem a kurva érmédet!
Kezdd újra!
Mindketten kezdjük újra!
Vigyél vissza a Földre!
Nem akarsz itt maradni?
Vele?
Nem tehetem.
Miért nem?
Vissza kell mennem.
Gyere!
- Áldott… - …megújulást!
Haladjunk, kérem! Áldott megújulást!
- Mozogjunk, emberek! - Pru, Adrián!
- Kösz! Boldog megújulást! - Adrián, segíts!
- Bajba keveredtél? - Mi?
- Nem. - Biztos?
- Nem engedhetjük át őket a Kereten! - Miért?
Csak bízz bennem!
- Ott voltak nála… - Befognád, baszki?
Kaineusz!
Ne haragudj, én…
Elnézést a fiam modora miatt!
Szia!
Hogyan haltál meg?
Lelőttem magam.
Micsoda? Miért?
Már aznap meg akartam tenni, amikor érme nélkül eltemettek téged.
De várnom kellett.
Elárultál engem.
Nem, Kaineusz, nem árultalak el.
Elvezetted őket hozzám.
Igen, mert be kellett teljesítened a jóslatodat.
Tíz évet vártam.
És ma van a napja.
Tessék?
Ma átviszlek téged a Kereten.
Nem, anya, nem mehetsz át a Kereten!
Nem az, aminek hiszed.
Az istenek hazudtak nekünk.
Anya, senki sem megy vissza a Földre.
Maradj itt velem!
Segíthetünk az embereken, te meg én, kérlek!
Csak maradj itt!
Anya! Ne!
Anya, állj meg!
Ma, Kaineusz!
Anya! Ne!
- Ma kell megtörténnie. - Ne!
Anya!
Állj meg!
- Pru! - Igen?
- Pru, nézd! - Mi az?
Kérlek!
Látod?
Ne!
Mi a fasz folyik itt?
Várj!
Kaineusz.
Várj!
Bele tudott merülni a vízbe.
Állj meg!
A Keret csak hazugság!
Nem, nem az.
Kifelé a folyóból, Kaineusz!
Gyere vissza!
Kaineusz! Gyere vissza!
Micsoda?
Ne!
A moirák azt mondták, nem eshet baja,
és amikor Kaineusz átmegy a Kereten, akkor beteljesül.
A jóslat. „Oda a Család.”
Azt mondták, szabad leszek.
Bassza meg!
Zeusz!
- Zeusz, ülj le! - Mi az?
Látom, összeterelted a családot.
- Igen, így van. - Miért?
Zeusz, aggódom érted.
Mind aggódunk érted. Be kell fejezned.
- Befejezni? Mit? - Igen.
Mindent elpusztítasz, amit megteremtettünk.
Hagyd abba!
- Pihenned kell. - Ülj le!
Te…
Héra!
Tedd le a seggedet!
Csüccs!
Remek.
Értesítettek engem erről a kis ülésről.
Elmehetsz.
- Mik azok? - Ezek?
Ezek itt üvegek,
tele meandervízzel.
És mindannyian kaptok egyet.
Vagyis te nem kapsz.
- Mit művelsz? - Az enyém miért csak félig van?
Túl sokáig hagytam,
hogy vedeljétek a meandervizet,
anélkül, hogy tudnátok, hol a helyetek, és hálát adnátok nekem.
Ez ma megváltozik.
Ezentúl én adagolom nektek.
Ti pedig hálásak lesztek.
És engedelmeskedni fogtok. Mindannyian.
Hallgattasd el!
- Zeusz, ne már! - Elpusztítottam a moirákat.
Hogy micsoda?
- Elment az eszed? - Zeusz!
A moirák halottak.
Nincsenek többé jóslatok.
Eltörölted a világ természetes rendjét?
- Ez egyszerűen… - Én magam vagyok a rend!
Én alkottam meg.
Fogtam a káosz világát, és értelmet adtam a dolgoknak.
Én vezettem be a stabilitást, a szabályokat, a törvényeket,
az összhangot ezen a kibaszott helyen.
Ideje, hogy ezt jól az eszetekbe véssétek!
Nincs szükség végzetre.
Többé nem.
Hűségre viszont igen.
Amit itt viszont nem látok.
Szóval rendet kell teremtenem az Olümposzon,
egyszer és mindenkorra.
Azt kérded, miért félig van az üveged.
Mondd csak, Dionüszosz! Lakheszisz, azaz Lakhi,
tudod, az egyik moira, miért viselte ezt a csuklóján,
miközben a teste porrá égett?
Áruló vagy?
Mi az, áskálódsz ellenem?
Nem.
- Zeusz… - A szerelemért tettem.
Azért adtam a karórát a moiráknak,
hogy egy halandó visszaszerezhesse a halott nejét.
A vetélkedőn elhasalt, de a felesége a mindene.
- Sosem láttam ehhez foghatót. - Értem.
Először talán bizonyítani akartam.
Le akartalak nyűgözni, hogy előléptess.
Vagy felcseszni, nem tudom…
De minél jobban megértettem a szerelmét, annál inkább…
Azt akartam, hogy visszakapja a nejét.
Mert hazudunk nekik, a halandóknak.
Csak meghalnak, és a Semmibe kerülnek.
Ennyi.
Előtte még adni akartam nekik egy második esélyt.
Még pár évet.
Ezért odaadtam az órád.
Bocsi.
Te tudsz erről a halandóról, Perszephoné?
Igen.
És?
Elbukott.
Meghalt.
Helyes.
Hát, ez különös érzés.
De most az egyszer szeretnélek megdicsérni.
Nem keltjük életre a holtakat, Dionüszosz.
Nem teszünk ilyesmit.
A szeretet pedig…
Nos, az emberi szeretet, az a ragaszkodó,
émelyítő, barbár dolog, amit átélnek,
korántsem csodálatra méltó.
Tudod, miért?
Tudod?
Mert az gyengeség.
Ne!
Biztos azt hiszed, szeretted ezt a macskát.
Hát, pedig nem.
Te egy isten vagy.
Istenek vagyunk.
Mi nem vérzünk.
Nem halunk meg.
És nem szeretünk semmit,
ami nem ér fel hozzánk.
Ez meg mi?
Ja, ezek a méhek lesznek.
Felgyújtottam a méheidet.
Nem fogod rabszolgasorban tartani a gyermekeim anyjait.
Ezért inkább megölted őket?
Lesznek újak.
Többé nem fogsz irányítani engem.
Héra!
Gyere velem!
Parancsolsz?
- Gyere velem, most! - Hogy…
Szeretem őt.
Szeretlek.
Hogy merészeled?
A királynőd vagyok.
Oké, hát ez…
Azt hiszem, eljött az ideje, hogy te, Poszeidón,
egy időre lemondj a posztodról.
Visszajöhetsz, és…
kérhetsz még meandervizet, ha sikerült lehiggadnod.
Tekintettel arra, hogy többé nem bízom benned,
mondom, mi a terv.
Átveszem a városod irányítását.
Mostantól minden várost én irányítok, beleértve a Holtak Városát.
Te…
nőj fel!
Te…
közöld a férjeddel, hogy megkaphatja az üvegét,
feltéve, hogy személyesen eljön ide érte.
Te pedig…
itt maradsz.
Mit keresel itt?
Mondd csak,
belehalnál,
ha gratulálnál nekem?
Azt akarod, hogy gratuláljak?
Mit izgat, mit gondolok?
Megtagadtam a jóslatomat.
És te vagy a legjobb barátom.
Igazán? Ki teszi ezt a legjobb barátjával?
Ki csinál ilyet?
A te hibád, hogy itt vagy. Elárultál engem.
Nem árultalak el. Ez benne a tragédia. Képtelen voltam.
És ez az egyetlen oka annak, hogy még mindig hatalmon vagy, Zeusz.
Az én gyengeségem, nem a te erőd…
Hová tűnt?
Nem én csináltam. Ki volt?
Részvétem anyukád miatt.
És a cicád miatt.
Csak hogy tudd, nem gyengeség, amit az iránt a teremtmény iránt érzel.
Épp ellenkezőleg.
De ők ezt nem értik.
Neked nem itt van a helyed.
Talán a jobbik részed pont az emberi.
Anya!
Hozzátok ide anyámat!
És menjetek a labirintusba Daidaloszért!
Ari!
Ari, mi a baj?
Ari!
Nézz rá! Nézz csak rá!
Az ott a Minótaurosz.
Nem, ő itt Glaukosz.
Tessék?
Nem halt meg kiskorában.
Ez apa műve. Apa tette ezt vele. Az istenek kedvéért.
Anya, próbáltam megmenteni.
Tényleg megpróbáltam.
Glaukosz.
Megöltem őt.
Megöltem apát.
Helyes.
Ez komoly?
Itt jöttél le?
Igen.
Ez az a hely.
De volt itt egy épület.
Az a te kocsid?
Basszus! Igen.
Azt a kurva!
Még a kibaszott kulcsom is megvan.
Szeretnéd…
hogy elvigyelek?
Nem akarsz hazamenni?
Orpheusz!
Felém fordulnál?
Kérlek, nézz rám!
Nem akarok.
Miért?
Mert nem jössz velem, ugye?
Nem.
Semmi baj.
Nem gond.
Kérlek, felém fordulnál?
Sajnálom.
Nagyon sajnálom.
Visszaadtad az életemet, Orpheusz.
Köszönöm.
Gyere ide!
Ég veled!
Szia!
Oké.
Megváltoztatom Krétát.
Megteheted.
Most már te irányítod.
Az istenek téged választottak.
Én nem hódolok be nekik.
IRÁKLIO - 70 KM
Te?
Ki vagy te?
Kasszandra.
Próféta vagyok.
És most már te is.
El kell menned Arihoz, és fel kell szabadítanod az élőket.
Kaineusz a holtakkal teszi ugyanezt.
Új vonal kél.
Hé! Ne!
Anya?
Hallasz, anya? Nézz rám!
Hahó! Anya?
MA VAN A NAPJA
Khaosz.
Nem, anya, Kaineusz vagyok.
Khaosz.
Hahó?
Hahó! Zeusz?
- Hellóka! - Helló!
Halihó!
A végzetet nem lehet elpusztítani, Prométheusz. Ezt igazán tudhatnád.
Csak hinned kellett.
És persze várnod.
Igen.
Így van.
Mi a franc?
Prométheusz?
Élvezd a szabadságod, Prométheusz!
Hogy mihez kezdesz vele, az csakis rajtad múlik.
Dionüszosz?
Héra?
Hová tűnt mindenki?
Itt vagyok!
Mit művelsz?
Nem idéztelek ide.
Igazad volt.
Nem álom volt, hanem látomás.
Drágám, itt anya.
Hívd össze a csapatokat, és vess meg egy pótágyat!
Ezt meg hogy csináltad?
Micsodát?
Meg tudod újítani az emberi lelkeket.
Sajnálom, barátom.
De elkezdődött.
Jő Khaosz uralma.
Mit kívánsz tőlem?
Csak kérned kell.
Építsük újjá Tróját!
És pusztítsuk el az Olümposzt!
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka