СЕРІАЛ NETFLIX
Прокидайся
Півень заспівав
Сонце вирушає в золотий свій шлях
Товаришу Вульф!
Чорт забирай, Клео. Що ти тут робиш? Де Аня?
Дзвонили з гінекологічної клініки. Кудись зникла її сеча на аналіз.
Тож вона мусила негайно піти здати знову.
Якийсь недбалий лаборант там.
Диви, Анді,
я тобі дещо привезла з Майорки.
-Це… -Кажи, що ти там зробила?
Маєш на увазі Вечорека?
Так.
Вечорек мертвий.
Звісно.
Не розумієш, що нема вже НДР, яка б тебе захистила?
-Тебе розшукуватимуть за вбивство. -Розслабся.
Я дещо з'ясувала.
Усі накази надходили із самого верху, від самого міністра Еріха Мільке.
Що?
То
-це Мільке прислав Уве. -Так.
І тому я маю відвідати й Мільке.
У «Гоеншенхаузені». У в'язниці.
Я мушу знати, що сталося.
Добре, тоді я поїду з тобою.
Маячня.
Анді, у тебе є вагітна дружина.
Скоро народиться дитина. Ти мусиш бути тут.
Клео, я їду з тобою.
Ні, «Андреа», я поїду сама.
З «Андреасом» уже розкупили.
АНДРЕА
Ой! Вітаю, пані Сантехнік. Полагодили вже котел?
Ні, боюся, досі немає запасної частини.
Було б добре, щоби все було справне, коли дитинка народиться.
Воно штовхнулося. А торкніться.
У вас є діти?
Так, близнюки.
Роза та Карл. До побачення.
До побачення.
Божевільна.
На всю голову.
Фредді, вона вбиває їх одного за одним.
Я ще ніколи не зустрічав такої жінки.
Тебе теж могли грохнути на Майорці.
Ні. Якби вона хотіла мене вбити, вона б уже це зробила.
Але не вбила.
Знаєш що? Ти краще вибачся перед Беттгером.
-Що? -«Це була дурня. Вибачте».
-Дурня? Хоч ти не починай. -Ну а що?
Це величезна справа просто гігантських розмірів.
Дивися, партсекретар Вальтер Блюм — труп.
Лудгер Вечорек, полковник Штазі, — труп.
Її власний дід, генерал-полковник Штазі, — зник.
Вона систематично прокладає шлях до дуже великої риби.
Вона не може її дістати.
-Тобто? -Еріх Мільке у в'язниці.
Фредді, та ти просто геній.
Еріх Мільке. Керівник Штазі Еріх Мільке.
Він наступна жертва! Ми мусимо сказати Беттгеру.
ПОЛІЦІЯ
-Як виглядаю? -Гівняно.
На Майорці, так? Самовільно!
Пане Беттгере, перепрошую, але…
Я тобі зараз дещо кажу. Будуть дисциплінарні стягнення.
Маєте повне право. Можна сказати, що я з'ясував?
Ні, не можна. Мене це не цікавить.
І деякий час будеш в паперах копатися.
Це серйозно підірве нашу роботу. Ми з'ясували…
Ні, це ти підриваєтш свою роботу,
ти працюєш у відділі шахрайств, ось твоя робота!
Добре, якби ви сприйняли це серйозно!
Коли ж це до тебе дійде? Чого ж ти не розумієш, Петцольде?
Ну тоді я звільняюся.
Що?
Свене, здурів?
А тепер зайдеш в мій кабінет і драматично кинеш свій жетон на стіл,
як у гівняних фільмах про копів?
Так.
Чорт, ні, я забув його сьогодні вдома.
Тоді я принесу його вже завтра й…
Так, добре.
Я щойно звільнився.
Що це було? А тепер?
Що тепер?
А тепер…
Тепер я врятую дупу Еріха Мільке.
Ось що.
Що ти робиш?
Свенні!
Берлін.
Сьогодні в поліцейському госпіталі Східної Німеччини заявили,
що стан здоров'я ексміністра Штазі відставного генерала Еріха Мільке
задовільний для ув'язнення в «Гоеншенхаузені».
Товаришу міністре?
Держпрокурор НДР звинувачує його в заподіянні шкоди економіці
й держзраді за антиконституційну діяльність.
А зараз трохи музики.
Краще я оберну.
Це карі.
-Смачного, товаришу міністре. -Можете знову забрати.
Ви впевнені, товаришу міністре?
-То що, народ? -Двадцять марок, що вона цього не зробить.
Я теж ставлю.
Їй ніяк не вийде.
Вистав їх на посміх.
Красно дякую, колеги.
Фрау Гайке?
Та там лишень 1,6 метра.
Та добре, але вона й тренується щовечора.
Пані Гайке?
Так?
Якось допомогти вам?
Ось вона. Ви просто представтеся, хто ви.
Без лінз я сліпа, як кріт.
-Мін Сун. -Мін. Вітаю.
Ми ніби домовилися стосовно Анни?
Так, Анна.
Добре, то в чому річ? У мене нема багато часу.
Повно фігні назбиралося.
Ага, ясно. Тобто «роботи».
Саме так. Фігні.
То що?
Уряд дав нам наказ знайти кілерів Штазі —
таємну елітну групу Мільке.
-Так? -Учора був один дзвінок,
що може вас зацікавити.
Від колеги з КДБ.
Надійного?
Думаю, так. Від Клео Штрауб.
Останні три роки була в тюрмі. Тепер вільна.
Виконала багато брудної роботи для Штазі.
Остання — убивство у «Великому Едемі» 87-го.
Офіційна причина — передозування,
але я впевнена, що це вона.
«Великий Едем».
-Дискотека у Західному Берліні. -Я знаю, що це таке.
Звісно.
Подивіться, що там до чого.
-Я? -Так, ви.
Сама?
Мін,
ви ж хочете підвищення?
Так. Звісно.
Тоді добре.
Дякую, Анно.
Вони здіймають галас, товаришу міністре. Ти не повіриш.
Так.
Ти теж маєш рацію, але вони ж не схоплять його отак за день.
Так.
І я все одно вважаю, що товариша міністра
звинувачують у якійсь… Це просто смішно.
Він хвора людина.
Йому треба бути вдома.
Це якась ганьба.
Хвилинку, повиси.
Вітаю. Я нова тюремна охоронниця, Габі Гормен, перевели із Саксонії.
Хвильку, пані. Зараз вернуся до вас.
Тут хтось прийшов. Чекай.
Ні, я цілий тиждень у денну зміну.
Так, я тобі потім ще передзвоню. Так.
Пані?
Де ж вона?
Нарешті.
Уже ноги затерпли тут спати.
А ви геть менші за нас.
Мілке мав бути наступним, але щось нічого не вийшло.
Хтось мусив його захистити.
Я знаю, що ти думаєш.
«Коли цей страшенно вродливий чувак нарешті припинить мене дратувати?»
Слухай, я ж тобі вже казав: коли ти повернешся в тюрму.
Диви,
я склав твій список жертв.
Твій дідусь, Вальтер Блюм, Лудгер Вечорек, в тепер — Еріх Мільке.
Але з цим ти повністю
облажалася.
Яка ти зараз розлючена.
Знаєш, що я тебе більше не боюся?
Ти могла вбити мене перед моїм власним домом,
могла вбити мене на Майорці, могла б убити й зараз,
але не вб'єш.
Я тобі подобаюся.
Так.
Це натяк, щоб я забирався?
До зустрічі, Клео.
«Свен Петцольд».
Звіт про операцію «Ковбой». Товаришу міністру Еріху Мільке.
Скопійовано генерал-майору Отто Штраубу.
О 14:27 30 березня
товаришка Рамона зробила шість пострілів
у президента США Рональда Рейгана.
Мішень серйозно поранена.
30 березня…
«…підготовку агентів, тож ви здатні проводити
диверсійні дії в зонах операції».
Рональд Рейган.
«Ціль прибрана».
«…народу».
«Розвідка. Знищення. Привласнення».
Розвідка. Знищення. Ім'я?
Привласнення. Ім'я агента. Ім'я? Рамона.
Рамона!
Хто ти?
Яка ти на вигляд, Рамоно?
-Знаю, я не маю шпигувати, але… -Тільо, що ти робиш?
Я знайшов якісь файли в підвалі. Ти знаєш Рамону?
Так.
Кажуть, в НДР вона була найкращою розвідницею заради миру.
Диви, замах на вбивство Рейгана.
Може, причетна й до справи Баршеля.
Коли я зібрав усі пазли докупи,
Баршель помер у готелі під назвою «Бо Ріваж» або «Прекрасний берег».
А хто збудував свою столицю на найкрасивішому березі річки?
Саме так, Чингісхан!
Причина його смерті теж не з'ясована.
Дехто каже, це була чума.
Інші — що хатун, його жінка, відрізала член, і він стік кров'ю.
У будь-якому разі, він не впав з коня.
І все це не збіг.
-Де Рамона? Як вона виглядає? -Ніхто не знає, як виглядають агенти.
Вона вступила до лав КДБ.
КДБ.
Вона створила СНІД.
Ти теж секретна агентка.
Я?
Ні.
-Я думав… -Я неофіційна штатна співробітниця
Головного управління розвідки Штазі,
18-й відділ, опергрупа міністра.
Ну, була нею.
-По суті, штатна кілерка Штазі. -Ну, це теж непогано.
Не кажи нікому…
але мене доставили на Землю на НЛО.
У 1969 році.
Моя місія — принести сюди музику техно.
Коли закінчу, зможу повернутися.
Додому, до Сіріуса Б, моєї зорі-принцеси.
Теж штатний кілер,
але з поганою музикою.
Добре.
Поклади це назад.
Приготую сніданок.
Тобі яйця круто зварити?
Сніданок. А котра година?
Некруто.
Пйотре!
Та тут я.
Ось вони, герої Великої Вітчизняної війни,
гордість Червоної армії.
Та яка гордість?
Завдяки Радянській армії солдати помирають від голоду.
Тепер усі виживають, як можуть.
Амінь.
-У тебе є те, що я хочу? -Так.
Дякую.
Це теж добре.
Чоботи?
Привіт.
Як ти тут?
Привіт.
Сердишся, бо я залишив за собою безлад?
Вибач, прийшов додому переодягнутися, і одразу на роботу.
Моїй знахідці так зраділи…
Я бачила банківські виписки. Це не було офіційне завдання.
Шпигуєш тепер за мною?
Перевірила наш спільний рахунок,
чи є досить грошей, щоб купити нашому синові
дороге взуття на день народження.
Але Дженні, можна я…
Що? Я дещо записала. Я б хотіла подивився.
-То ми йдемо? -Вітаю.
Привіт, тату.
Добре, Маркі. Не затримуйся там.
Ходімо.
Гайда у «Фишлейбор». Там ввечері…
-У підвалі чи нагорі? -Нагорі. Як завжди.
Ні. Нема настрою для «Фишлейбора»
Може, у «Фар Аут»?
«Фар Аут»? Ні, нині ніч ходіння босоніж.
Він вже не зависає з Жеромом?
А ти знаєш того пацана…
Дженні.
Дженні, прошу. Нам треба поговорити про це.
Не хочу про це говорити. Ти брешеш мені постійно.
Я не брешу тобі постійно.
Гаразд,
слухай.
Так, це не було поліцейське завдання.
Не був на офіційному завданні на Майорці, але це все одно була робота.
Це не брехня. Я захищаю людей, це моя робота.
Що я мав зробити? Дозволити кілерці Штазі робити своє?
Чим більше я дізнаюся про цю справу,
тим більше розумію, наскільки все це масштабно.
Супермасштабно.
Це найбільша справа мого життя, розумієш?
Я говорила з Фредеріком.
Ясно, ти шпигуєш за мною.
Нащо взагалі говоримо, якщо ти не хочеш чути…
Ти звільнився з роботи?
Не поговоривши зі мною? Просто так?
Ні, не «просто так». Я ж намагаюся пояснити.
-Це все твоє его. -Це…
Ти втягуєш у це мене, свого сина й своїх колег, так?
Свене, у подружжі не так має бути. Це абсолютно…
-Гаразд, забудь. -Що? Що я зробив?
Я нічого не казав.
Ні, але ти зітхнув.
Я постійно зітхаю. Іноді весь довбаний день.
-Це було роздратоване зітхання! -Чому ти не пишаєшся мною?
Тим, що я частина грандіозної справи,
яку лише я розслідую, а інших йолопів чомусь немає.
Я точно маю рацію й тому звільнився з довбаної роботи.
А з грошима я дурницю впоров, пробач.
Але я мушу
мати волю вирішувати сам за себе.
Я був сам на Майорці, так. Бачу, ти не розумієш.
Та не завжди треба розуміти, що робить чоловік чи дружина.
Я теж чимало в тобі не розумію.
Наприклад?
Наприклад…
Ну, наприклад, твоїх уроків джазових танців.
Для чого?
Ти мерзотник.
То ти вважаєш, що це краще, ніж роздратоване зітхання?
Як же добре, ніхто не знає,
що звуть мене фрау Клео Штрауб.
Вітання від принцеси з рум'яною бабкою, товаришу міністре.
Свене?
Так?
Дай ключ від машини.
Але мені її треба.
Так, але вона моя.
-Ти ж завжди їздиш на велосипеді. -То й що?
Може, я спонтанно вирішила змінити все.
У нас же таке буває?
Може, навіть поїду на урок джазових танців.
Серйозно? Це ж за чотири квартали.
І що? Свене, не я цю лажу почала.
Ти поводишся просто як дитина. Будь ласка.
Дідько.
Ключ від дому.
Гей, зачекай. Дженні!
Ну невже ти сказав Дженні, що я звільняюся?
Вона ж хвилювалася.
Те, що ти настукав на мене, не помогло.
Я ж помагав тобі.
А я ні? Я годинами вичікую тут з тобою, як телепень.
Так, бо ми… Забудь. Так.
Тут ще нудніше, ніж в архівах.
Як давно цей хлопець тут?
Який хлопець?
Отой у «Ладі», як давно він тут?
Звідки мені знати?
Чорт, має бінокль.
-Ти також. -Так, але я ж веду слідство.
Мабуть, теж за нею стежить.
Він уже їде. Їде, Фредді.
Так, але ми ж за нею стежимо, ні?
Так, але він… Срака-мотика.
Гаразд, давай за ним. Уперед!
Уже завернув за поворот. Ну!
Хочеш?
Інші не дозволяють гратися з ними?
Довбані діти.
Можна я покерую?
Ні.
Подарую її тобі.
-Серйозно? -Так.
Уставай і бийся
Ми народжені для боротьби
Уставай і бийся
Ми готові битися
Ми обіцяли Карлу Лібкнехту
-Товаришеві міністру. -Звісно.
Ми допоможемо Розі Люксембург
Мені сумно, бо я, певно, не зможу вирости в нашій Німецькій
Демократичній Республіці,
але товаришеві міністру не можна сумувати.
Тому я зі своєю мамою спекла торт.
Будь готова.
Завжди готова.
Товаришу міністре?
Від юної піонерки.
Товаришу міністре, дівчинка знає все,
що ви зробили для нашої робітничо-селянської держави.
Я вже нарізав торт.
Мені не можна приносити вам ніж.
І я мав перевірити, чи він чистий.
Такі правила,
ви ж знаєте.
Смачного, товаришу міністре.
Пане Мільке, ви мене чуєте? Слабкий пульс. Треба під ШВЛ.
-Він лежав у своїй камері. -Агов?
Лікарю, результати аналізів.
Їх вже зробили у в'язниці. Швидко.
Прошу, дофамін. Активоване вугілля, 100 мг. Його отруїли.
Готуйте все для зонда для годування та інтубації.
Везіть його в реанімацію.
На вигляд досить замурзаний.
Це він?
Це він.
Що він робить?
Здається, він годує кота.
Навіщо?
Киць-киць.
-Що він робить? Він їде? -Так.
-Чорт. -Він їде сюди?
-Дідько! -Ховайся.
Поїхав?
Не думаю, що він нас бачив.
Слава Богу.
Гаразд, це мій шанс. Я зайду всередину.
Ти куди? Нащо?
Свенні!
Не заходь туди.
Чорт.
НОВА НІМЕЧЧИНА
Що за…
Збоченець.
Чорт.
Пан Петцольд?
Я нічого не робив.
Ми б хотіли з вами поговорити.
Гаразд.
Хто ви?
Мін Сун. Рада знайомству.
-ФРС? -Ми знаємо, ви стежите за нею.
-За ким? -За Клео Штрауб.
І чудово виходить.
Чорт, я маю рацію, так?
Вона справді кілерка Штазі.
Клео Штрауб працювала
-в опергрупі міністра з… -З особливих питань, так.
Підрозділ кілерів Штазі. Поки ми мало знаємо, хто там був.
Я маю рацію, я знав! Вона служила там!
Остання її місія була у 87-му.
У «Великому Едемі». Це не був передоз. Я знав це!
Не кричіть.
Перепрошую.
Ви були свідком.
Так.
Я знайшов жертву. Знаю, вона вбивала й інших. От знаю.
Допоможіть нам.
Слідкуйте за Клео Штрауб. Нарийте більше.
Ви зараз вербуєте мене у ФРС?
Передзвоните.
Так.
Так, звісно.
Подзвоню,
щойно я…
Мене звуть Петцольд.
Свен Петцольд.
Дідько.
До біса.
Ура.
Прокидайтеся.
Доброго дня, міністре.
Ну, не дуже він добрий, правда?
Коли ти такий безсилий.
Що відбувається?
Такий маленький і слабкий.
Що я тут роблю?
Вас отруїли, а потім вас урятували.
Я, точніше.
Ні, міністре, тільки не тривогу!
Міністре.
Я пройшла найкращу в нашій країні
підготовку з товаришами з особливих питань,
тож, мабуть, не забула би вимкнути сигналізацію.
-Ми знайомі? -Думаю, так.
Я Клео Штрауб.
Клео?
Онучка Отто.
Чого ти тут?
Я все життя служила нашій країні, а в 1987 році у «Великому Едемі»
успішно ліквідувала начальника ЦРУ в Західному Берліні.
А тоді мене кинули до в'язниці.
Я хочу знати чому.
Керівника ЦРУ в Західному Берліні не було ліквідовано.
Він досі живий.
І я не знаю, чому ти сиділа в тюрмі. І гадки не маю.
Кого ж я тоді вбила?
Я чесно не знаю, Клео.
Тоді за все це відповідав дехто інший, не я.
Хто ж це був?
Я б не мав тобі цього казати, Клео.
Дозвольте дещо розповісти,
міністре.
Коли стріляєш у когось, треба робити це як слід.
І я вмію робити це як слід.
Отже?
Це був мій заступник —
твій дідусь.
Він був першокласним агентом.
Досить брехати!
Нащо мені брехати?
Мені вже нема що втрачати.
Я старий і хворий.
Справу мого життя затоптали в болото.
І нічого не залишилося!
Я вже стара людина.
У мене є сім'я.
«У мене є сім'я».
Я хочу знову побачити свою дружину.
Своїх дітей.
Свою собаку.
Усе, що я тобі кажу, — це правда.
Це твій дідусь смикав за ниточки.
Я не хотів нікому нашкодити.
Я люблю всіх людей.
Клео,
я бачу, у тебе добре серце, Клео.
Будь ласка, Клео. Будь ласка.
Годі плакати.
Добре.
Але якщо я дізнаюся, що ти брешеш,
ти вже ніколи не побачиш свою сім'ю.
На допомогу!
На допомогу! На мене напали! Антисоціальний елемент!
Це твій дідусь смикав за ниточки.
Привіт, Клео.
Я твій дідусь.
Ти маєш бути сильною.
Я виконував накази.
У мене не було вибору.
Ти був для мене всім.
Я хочу, щоб ти це прочитала.
Ленін?
Моя люба Клео,
я приймав багато рішень у своєму житті.
Рішення відпустити тебе до в'язниці
було найважчим.
Деякі люди хотіли, що тебе було ліквідовано.
Мені вдалося вберегти тебе від цього,
але не від в'язниці.
На Заході ти ліквідувала ворога,
який мав інформацію,
що могла спричинити крах НДР та всього світу.
Завдяки тобі цього не сталося.
Ти не зробила нічого поганого.
Якщо ти хоч колись прочитаєш ці слова,
забудь і прости.
Інакше ти ніколи не знайдеш собі супокою.
Загинув колишній міністр державної безпеки Німецької Демократичної Республіки.
Його застрелив невідомий нападник у лікарні «Оскар Цітен»,
куди його госпіталізували з гострою серцевою недостатністю
прямо з тюремної камери «Гоеншенхаузена».
Від отриманих ран Еріх Мільке помер.
Тривають пошуки вбивці.
Міністр, Клео? Серйозно?
Ти усвідомлюєш, що це означає? Га?
Усі тебе шукають. Уся Фірма. Усі.
По твою душу вже послали Уве.
Анді?
Я вбила дідуся.
Що?
Знаю, я…
Заспокойся. Тихо.
Я не хотіла.
-Заспокойся. -Він стріляв у мене.
-Що? -Він написав мені листа.
Якого ще листа?
-Написав мені листа. -Якого?
Я задихаюся.
Заспокойся.
Я задихаюся.
Поглянь на мене!
Ходи до мене. Ходи.
Усе буде добре.
Згадай, що ти з'ясувала.
Що було в листі?
Поглянь на мене.
Що в цьому листі?
Клео, це був самозахист.
Ти не мала вибору, він це знав.
Не мала вибору?
Дідусь мав вибір.
Правда?
А в нас тоді був вибір, Анді?
Не можна порівнювати
минуле й теперішнє.
Ти краще за всіх знаєш, що було з тими, що робили не той вибір,
ми їх звали зрадниками.
Чому ми зустрілися тут?
Я подумав…
що ми вже давно тут не були.
Того разу я завагітніла.
Знаю.
Я дуже хотіла мати дитину.
Не вийшло.
Але це й не твоя провина.
Ми досі є одне в одного.
Я кохаю тебе.
І дуже за тебе переживаю,
бо ще досі є чимало тих,
що за всяку ціну хочуть прикрити минуле.
Але я можу дістати паспорт.
У Казахстані є конспіративний будинок.
Досі. Ти там будеш у безпеці.
Не хочу, щоб з тобою що сталося. Прошу.
Прошу, їдь завтра зранку.
Вибач, я…
Не страшно.
Ти це знаєш.
Зготувати яйця в гірчичнім соусі?
Давай. Скільки?
Три?
Чотири?
П'ять?
Ти так розм'як, як яйце.
Може бути.
Може, трішки.
Я принесу яйця.
Керівника ЦРУ в Західному Берліні не було ліквідовано.
На Заході ти ліквідувала ворога, який мав інформацію,
що могла спричинити крах НДР та всього світу.
МИ ВІРИМО В ТЕХНО
Що таке?
Я мушу дізнатися, кого я вбила у «Великому Едемі».
Треба поліціянта із Західного Берліну.
У нас там нікого.
У мене є.
А як же Казахстан?
Доведеться почекати. Не хвилюйся.
Товаришу.
Що це в тебе, Уве?
Щось смачне?
Та рибні консерви.
Мільке мертвий.
Я думав, що зможу переконати Клео відпустити минуле,
-але вона постійно риє. -Що, по-твоєму, буде далі?
-Вона може все. -Знаю, генію.
Починати завдання?
Так.
Зроби так, щоб вона не рила.
Анді, агов.
Для чого ж усе це насправді?
Маленьке падло.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба