SERIÁL NETFLIX
Jenny?
„Ano, Svene?“
Zajedu s autem do myčky.
„Jsi úžasnej.“
No jo, dělám, co můžu.
„Jsi skvělej, Svene Petzolde.“
Jo.
Díky, Jenny.
„Ahoj, Svene.“
Ještě odpadky.
„To nic. To se stává.“
Přestaň!
- Vypadni odsud! - Co?
- Vypadni od tý garáže! - Jo.
Pryč. Daleko.
Tak jo.
- Dobrý. - Zešílela jsi?
Chceš mě zabít?
Jo. Říkala jsem ti to.
Co…
- To je plamenomet? - Jo.
To je šílený. Zbláznila ses, nebo co?
Musím zjistit, koho jsem zabila v Big Edenu.
Cože?
Koho jsem zabila ve Big Edenu?
Zákeřná otázka. Dokážu pochopit, že jsi někdo,
kdo bez mrknutí oka usmaží člověka plamenometem,
jen protože ti leze na nervy. Ale jak to funguje normálně?
Oblíkneš se, vyrazíš ven, dáš si Campari,
zatancuješ si a pak někoho zabiješ, aniž bys věděla, co je zač
nebo proč má umřít?
Kdo tohle dělá?
Agent ví jen to, co potřebuje.
Ale jsi dost všímavý, když si pamatuješ, co jsem pila.
No jo.
Dobře.
Řekneš mi, co všechno o tom případu kriminálka ví.
Chci vědět, proč mě zavřeli do vězení.
Patříš spíš do cvokhausu.
Přijdeš ke mně domů, málem mě upálíš a čekáš, že ti budu pomáhat?
Jo.
Já s vrahy nespolupracuju. Jasný?
A já nespolupracuju s třídními nepřáteli.
Aspoň jsem si to myslela.
Časy se mění.
Tak jo.
Právě jsem ti zachránila život.
Zjisti to.
Já…
Zatím.
Šílený. Naprostej magor.
Jsou to všichni zločinci, co se nás snaží anektovat.
Ale něco ti povím.
Bez boje tady z toho ruiny nenadělají.
Neobětoval jsem svůj život službě za svobodu,
aby nás teď anektovali.
Kdo jiný to napraví? Mielkeho zabil nějaký zbabělý kriminálník.
Nastala doba, kdy musíme bránit naše hodnoty.
Už se ví, kdo ho zabil?
Kdo to má vědět, ten to ví. A už sklapni.
Vyšlo to skvěle.
Chceš víc masti?
Jaký masti?
Kde to je?
Co s tím chceš dělat?
Moc se vyptáváš, Maiku.
ARMÁDA NDR
Povinnost volá.
Aha.
Je to průmyslová budova. Chceme udělat průmysl z tance.
Hnutí pro masy.
Dopi se bojí, že dojde ke kondenzaci a zničí mu to desky.
Víš, že tohle jsou houbičky?
Jasně.
Tak jo.
Vědělas, že je čarodějnice ve středověku používaly k létání?
Já chtěl lítat už od narození.
Jestli to vůbec po narození jde.
Ale otázkou je, jestli mají lidi svobodnou vůli.
Zdravím.
Dobrý den.
- Hledala jsem… - Dědu?
Ano. Je tady?
Není tady. Jel navštívit soudruhy na Kubu.
Jsem jeho vnučka a starám se o dům.
O Kubě nic neříkal.
- Vrátím se jindy. - Kecala jsem.
Jako by děda kdy jel na dovolenou. Pojďte dál.
Vážně vás nechci obtěžovat.
Ne. Naopak. Děda má návštěvy rád.
Vezmu vám kabát. Je tu hrozné vedro.
Salve.
Toho ignorujte.
Posaďte se.
Něco k pití?
Děda má někde brandy.
Vždycky se urazí, když ji nenabídnu hostům.
Je poledne.
To nevadí. Pověsím vám to.
Děda byl tak hodný a šel mi nakoupit do zahradnictví.
Není to daleko. Určitě se brzy vrátí.
Samozřejmě není moc nadšený z toho, co se děje v naší milované NDR.
Já taky ne.
SPOLKOVÁ ZPRAVODAJSKÁ SLUŽBA ANNE GEIKEOVÁ
Ale uznávám,
že se všemi těmi květinami, co si teď můžete koupit,
začínám měnit názor.
Je fajn mít květiny z celého světa.
Ne jeho karafiáty a chryzantémy.
Ptačí zob z Toskánska,
kopretiny z Janova,
strelície z Palmy,
montbrécie z Madagaskaru.
Thilo!
Jdi pryč! Zmiz!
Chovej se slušně.
Na Západě mají jiné standardy.
Ministerstvo zahraničí utrácí ročně za květiny 200 000 marek.
Jen si představte, co bychom za to v NDR měli.
Věděla jste to?
Ne. Já každopádně řezané květiny nechápu.
Tři dny kvetou a pak zvadnou.
A ta zatuchlá voda ve váze.
Na zdraví.
Kdy se Otto vrátí?
Nevím přesně. Šel pěšky.
Potřebuje pohyb.
Konečně mu to došlo.
Na svůj věk vypadáte dobře.
- Cvičíte? - Trochu.
Co děláte?
- Turistika, gymnastika, občas aerobik. - Aha. Jste ze Západu.
- Proč myslíte? - My aerobiku říkáme „popová gymnastika“.
Odkud znáte dědečka? Z práce?
- Ne. - Z lovu?
V širším slova smyslu.
Zahradnictví už má zavřeno.
Myslíte, že tu ještě někdo dodržuje otevírací dobu?
Nebo cokoli jiného?
Děkuji za pohoštění.
Raději přijdu zítra.
Mám dědovi něco vyřídit?
Jak se vůbec jmenujete?
Kurva!
Thilo?
To jsem si mohla myslet. Podívej se na mě.
Dobře. Přežiješ to.
Tak jo, vezmu tě do postele.
Tak pojď.
Raz, dva, tři. Vstávat!
A ta paní s prstenem?
Byla ze SZS. Už se nevrátí.
Promiň.
Neměla ráda květiny.
Mám uvnitř díru.
Tak jo.
Ty květiny nevoní.
Nemůžu se hýbat.
Prospi se.
„Prospi se“?
- Anne? - Tady centrála.
Paní Geikeová je nemocná.
- Podejte hlášení zítra, prosím. - Provedu.
Dobrý den, tady Rádio Svobodný Berlín s mimořádnými zprávami.
Orgány NDR oznámily, že vládní ministr Erich Mielke
dostane státní pohřeb.
Margot Honeckerová, „Purpurová čarodějnice“, pronese řeč.
A teď pokračujeme s Volkerem a největšími hity všech dob.
Dobrý večer.
Musím se vrátit do archivu. Ta práce, co?
Chápu.
Jo.
A ty, Svene? Taky pracuješ?
Neskončil jsi?
Kurva.
Hermanne,
co ti mám říct?
Někdy se v životě musí člověk rozhodnout…
Hermann všechno vidí, ale je mu to jedno.
Za dva týdny jdu do důchodu.
- Tak jo. - Dobře.
ZNOVUOTEVŘENÍ PŘÍPADU „BIG EDEN“ - 1989
Já to nechápu.
Proč ten případ tak rychle stáhli,
když netušili, kdo byl ten mrtvý?
Možná ví něco, co my ne.
To je ještě horší. Ten případ smrdí až do nebe.
Víš, co je divný?
- Podívej na ten oblek. - Už jsem ho viděl.
Podívej. Všiml sis něčeho?
Ne.
- Je úplně nový. - No jo…
Sice je pochcanej a tak, ale látka je úplně zánovní.
Kapsy jsou pořád sešitý.
Dokonce má visačku.
Nevím, třeba mu byly ty kapsy ukradený.
To by si nekoupil oblek za 2 500 marek.
Možná spěchal a zrovna si ten oblek koupil.
Nebo normálně drahý obleky nenosil.
Všiml sis těch čísel?
Ne.
Je to telefonní číslo.
Možná.
Je to telefonní číslo.
Ve složce se o tom nepíše. Ani ho neprověřili.
Musíme zjistit, komu patří.
Je ti jasný, že si nesmíš nic odnést?
Jo. Proto jsem si to okopíroval.
Páni. To je kladivo?
Kurva.
Pusť ho.
Bacha, ona je zabiják.
Ale ty taky, co?
Uwe?
Pusť ho.
Žádný kraviny, Kleo, nebo toho idiota oddělám.
Tak pojď.
- Dovnitř. - Co?
- Vlez tam. - Co?
Kurva!
Myslíš, že jsem tak blbá? Nedělej ze mě krávu.
Mluv německy, prosím.
Kam jdeš?
Do bazénu?
Neměla by ses přepínat.
Lehni si, udělej si pohodu. Něco nám uvařím.
Andi, nejsem nemocná.
Pomoz mi.
Nech to být.
Zasraný lacláče.
Ty mě stresuješ.
Mám tě plný zuby.
Cože? Co to říkáš?
Plavání mě uklidňuje!
A stresuješ mě tak akorát ty!
Proč to říkáš?
Andi, nejsem pitomá.
Najednou se večer nevrátíš domů.
Ty telefonáty. Ta divná ženská z bytového úřadu.
A včera jsi taky nepřišel do postele.
Anjo, víš, že tě miluju.
Jo? Tak to všechno nekaž.
Do prdele.
Nezvoní?
Proč to nezvedneš, když ti volám?
Byl u mě Uwe.
Cože? Ublížil ti?
Jenom mě chtěl zabít.
Má Thila jako rukojmí.
Míval takovou divnou garáž. Ty víš, kde to je.
Haló? Oněměl jsi?
Kde má tu garáž?
MARGOT TVRDÍ: MIELKE BYL ZAVRAŽDĚN SZS
Promiňte, ale nemůžu vám pomoct.
Rok 1987 je dávná minulost.
A šedé obleky Giorgio Armani si kupuje leckdo.
Dobře
Ale napsal jste na štítek své telefonní číslo.
To byste si mohl pamatovat.
To ano, ale ne vždycky.
Dobře.
Tak si projdeme pár detailů.
Asi 190 centimetrů, 30 až 35 let
Štíhlý, krátké tmavé vlasy,
třídenní strniště, upravený.
Tak bych popsal většinu mužů, kterým dávám své číslo.
Vážně?
Tak jo.
Ale nelíbí se vám každý, ne?
Neměl nějaké výrazné rysy, které by vás…
Pro pána krále.
Děláte si srandu?
Co to je?
Kamera.
- Jo, to vidím. - Ano.
Promiňte, ale jsme luxusní butik.
Víte, kolik lidí sem chodí krást?
Bezpečnostní opatření.
Kamera schovaná za zrcadlem?
Můžeme to udělat po dobrým,
nebo s Freddym půjdeme na stanici,
seženeme povolení k prohlídce,
vrátíme se,
převrátíme to tady naruby,
projdeme všechny účtenky a faktury
a zaměříme se na ty vaše kamery.
Tak nějak.
Tak jak to bude?
- Co sakra dělá? - Nemám tušení.
- Je to „povolení k prohlídce“? - Jo.
- Vždycky jsem to chtěl říct. - Jo.
Prosím.
Fotíte si
ty muže
nahé?
Ne. Jen ve spodním prádle.
Promiňte, ve spodním prádle, samozřejmě.
Jo. Nikdy bych nikoho bez spodního prádla nefotil.
A ty fotky mám jen pro soukromou potřebu. Jsem sběratel.
- Nic s nimi nedělám. - Dobře.
- Jasně, to… - Jako známky.
Jo, taky jsou dost…
Tady…
To je on.
Tenhle.
- Smím? - Jo.
Jo. To bylo v červenci 1987.
Byla to tehdy vzrušující doba.
Berlín slavil 750 let. Všude spousta turistů.
Byl to fešák, ale podivín.
Jak to? Co na něm bylo divného?
Strašně spěchal.
Vzal si hned první oblek,
i když velikost 38 by mu sedla líp.
Nechal tu staré oblečení,
zaplatil čerstvě vytištěnými bankovkami, sotva promluvil.
A pak ten problém s kufrem.
Jakým kufrem?
Dole na fotce. Nespustil z něj oči.
Pokusil jsem se ho odsunout, ale on strašně vyváděl.
Kdo ví, co v něm bylo?
- Tak jo. - Ale to byla jiná doba.
Ne každý den chodili východní Němci
nakupovat na Kurfürstendamm.
Východní Němci? Proč to říkáte?
Byl to typický východoněmecký kufr.
Jasně červený. Horší materiál něž falešná kůže.
Takové vyráběli jen v NDR.
Pogumovaný na straně, levná viskózová příze.
My tu prodáváme luxusní zavazadla,
ale ten chlap by ho nedal z ruky.
Chtěl jsem to odstrčit od zrcadla, ale…
Díky. Jste poklad!
NDR.
Můžu si to vzít?
Ano.
Díky.
Rád bych vám dal své soukromé číslo,
pokud byste měl nějaké další otázky.
Jsem Merkus.
Sven.
Freddy.
Proto jsem se přidal.
Rozumíš? Za mír.
Proto jsme postavili Zeď.
Věděli jsme o případech politické manipulace.
Myslím předtím.
Jo.
A pak… No jo.
Nějak
si s tím musíme oba poradit.
Zakloň trochu hlavu.
Thilo!
K zemi!
Kleo, to byl nářez.
Co se to dneska děje?
A je to.
Jdeme domů, Thilo.
Hele, čokoláda Halloren.
První!
Ahoj.
To měl být vtip, to…
- Přímo hleď. - Dobře.
Jako malej jsem našel na pláži žraločí zub.
Přišlo mi to vtipný, protože jsem si myslel,
že tam někde plave žralok bez zubu.
Zjistil jsi něco?
Jo. Vlastně spoustu věcí.
Tak proč jsi mi hned nezavolal? Proč jsem ti musela volat já?
Protože nevím, jestli pro vás oficiálně pracuju.
Nedostal jsem žádnou smlouvu.
Tak jo. Chlap z Big Edenu byl nejspíš z Východu.
Stasi nebo rozvědka. Nevím. Ten den byl viděn s červeným kufříkem…
který nespustil z očí.
A kam ho dal, když v Big Edenu očividně nebyl?
Nemám tušení.
- Prověřila jsem si tě. - Fakt?
Podle všeho jsi to daleko nedotáhl.
Nebo ne?
Co na to říct?
V 19 jsem se stal otcem, což byla na chvíli priorita.
A když jsem se chtěl vrátit do hry,
dostal jsem se jen na oddělení podvodů.
Zajímavý příběh.
Kleo Straubová má ve Stasi všechny potřebné kontakty.
Zná tváře, jména i strukturu.
Jestli má ten kufr někdo vypátrat, je to ona.
Získej její důvěru
a dostaneš smlouvu.
Platí?
Dobře.
Brzy se ozvu.
Žralokům zuby dorůstají.
Tvůj bezzubý žralok neexistuje.
No tak.
Sakra.
To bylo těsně. Ta kunda mě málem sejmula!
Co seš to za vola, že jsi unesl toho kluka?
Viděl mě. Chtěl jsem ho zabít. Chápeš, jak těsně to bylo?
„Jak těsně to bylo?“ Měl jsi s ní skoncovat.
Já vím. Je drsná.
Říkal jsem, ať se jí zbavíš.
Idiote pitomej. Posereš celou misi.
Víš, co nám udělají, když selžeme?
Jo, moc dobře, sakra!
Tak co teď?
Teď mi musíš pomoct.
Jenny?
ŠLA JSEM VEN, MOŽNÁ SE ZDRŽÍM
Mám to tu pro sebe.
Pohodička.
Bum!
Co jsi zjistil?
Můžu se napít?
Džusu?
Nevyjádřil jsem se minule jasně?
Co tady děláš? Proč bych ti měl pomáhat?
Protože by ses mohl zapsat historie? Co ty na to?
Dobře, poslouchám.
Tak jo. Měl jsi pravdu ohledně Wieczorka, Bluma a Mielkeho.
Taky jsi měl pravdu, že nevím, proč mě zavřeli.
To může být klíč.
Vím, že to muselo být nějaké spiknutí.
Týká se to Stasi, SZS a možná i CIA.
Je to tak velké, že to potřebují tajit dodnes.
No jo.
Konspirace zahrnující CIA, Stasi a SZS?
Jestli máme spolupracovat, musíš dodržovat moje pravidla. Jasné?
Jedno z nich je, že přestaneš zabíjet lidi.
To se nedělá.
Tvoje pravidla?
Jo!
Tak jo.
Tým?
Žádný zabíjení?
Žádný.
Tak jsme tým.
Východní Němec?
S kufrem.
Proč jsem měla zabít východního Němce?
To mi řekni ty.
Co to je?
Čokoláda Halloren.
Tak jo. Co dělal východní Němec ve zbrusu novým obleku
na diskotéce v Západním Berlíně, kde ho zabila Stasi?
Musel to být přeběhlík. Proč jinak bych ho měla zabít?
Takže tu máme údajného přeběhlíka, který byl krátce před svou smrtí
viděn s kufrem. A nespustil ho z očí.
Možná tam čekal na předávku.
No jasně, předávka!
Výborně. Předávka.
Jasně, je to špionážní příběh. Tajné služby, přeběhlíci.
Jaký špionážní příběh nakonec neskončí u kufříku?
Teď musím zjistit, kde ten kufr je a co je uvnitř.
Ty blbej parchante!
Kleo? Počkej. Do prdele!
Haló?
- Co se stalo? - Jsi v pohodě?
- Jo. - Dobrý večer.
Dobrý večer, Petzold z podvodů.
- Kde je ta žena? - Kde je Mark?
Jaká žena?
Prý vás ohrožuje nějaká žena.
- Kde je? - Nikdo tu není.
Kde je ta ženská s pistolí?
To je dobrý. Žádná tu není.
- Jste v pořádku? - Jo, jsem.
- Můžeme se porozhlídnout? - Já ji viděla.
Ne. Promiňte, prosím.
Omlouvám se. Manželka má bohužel problémy s žárlivostí.
Zvlášť, když se napije.
Kéž by to byl vtip. Je to…
- Pila jste? - Cože?
Jo, pila. Pardon. Určitě máte lepší věci na práci.
Díky za kontrolu.
Tak jo. Díky. Pěkný zbytek večera.
- Díky. - Na shledanou a hezký večer.
Díky.
Jenny, počkej, prosím. Počkej chvilku!
Jenny. Nech si to vysvětlit.
Už toho mám dost!
- Ty neposloucháš. - Pořád dokola!
Nech toho.
Jdu tam.
Wolf?
To jsem já. Mám nový informace. Přijď do Tacheles.
Andi?
Zítra mám noční? Tak jo. Díky.
Ahoj.
Na slovíčko?
S tou policií to bylo nedorozumění.
Jenny, moje přítelkyně, si myslela, že jsem v nebezpečí,
protože jsi nebezpečná.
Ale nic jsem jim neřekl. Fakt.
Takže mě prosím nevracej na seznam terčů.
Chci pokračovat ve spolupráci,
protože myslím, že bychom…
mohli být super tým.
A tak.
Fajn.
Tak jo.
Jo, a Jenny mě vyhodila
a…
Můžeš spát na gauči.
Na tomhle nebo…
Zvedni to.
- Ano? - Tady Uwe.
Dlužíš mi garáž, soudružko.
Ale nevadí…
Vím pár věcí, co by tě mohly zajímat.
Jakých?
Vím, proč tě Firma obětovala.
Mělas zabít chlapa v Big Edenu. Pak se to pokazilo.
Taky vím, proč Andi včera nepřišel.
Jak to víš?
Pro koho děláš?
Vyber si, kde se potkáme.
Společně můžeme věci změnit.
Tak jo.
Někde, kde je hodně lidí.
Café International. Teď.
Přestaň klepat, kundo, a počkej si!
- Wolf. - Café International. Club Cola.
Co to má znamenat?
Šukali jste?
Co?
Jestli jste s Kleo šukali.
Co je ti do toho?
Ne.
Taky mi nedala.
Nebude na to.
Dáš si snídani? Mám housky do trouby.
Kde je Kleo?
Zrovna odešla.
Co?
Odešla.
Kam?
Café International.
- Co tam? - Netuším. To mi neřekla.
Nemá ráda otázky ani šukání.
Můžeš přestat říkat „šukání“?
Dáš si občas?
Vypadáš na to.
Hele, možná si brzy otevřu klub.
Techno.
Potřebuju kouřostroj.
Nevíš, kolik stojí?
Nemám tušení.
Co říkáš místo „šukání“?
Máš bouchačku?
- Jasně. Ty? - Jo.
Máš odposlech?
Neblbni.
Svlíknout.
Chceš striptýz?
Tak jo.
Svlíknout.
Dobrý.
Socialismus neskončil.
Neanektují nás.
Nebyli jsme přátelé, ale teď se potřebujeme.
„Potřebujeme“?
Co přesně tím myslíš?
Otevři oči.
- Žádné „my“ už není. - Co si dáte?
Pro mě nic, díky.
Club Colu.
Řekni mi všechno, co víš.
Co se tenkrát pokazilo a co je s Andim?
NDR nám dala všechno.
Socialismus nás utvářel. Nesmíme se schovávat.
Spoustu věcí umíme líp než kapitalisti.
I naše Club Cola je lepší.
- Všechen ten cukr v hlavách zápaďáků… - Uwe!
Chceš mi snad říct, že nevíš, za koho bojuješ?
Vždycky jsi stála v první linii.
Ne snad, Kleo? „Vždy připravena!“
Kurva!
Panebože!
Uhněte!
Kurva!
Překlad titulků: Anna Farrow