EN NETFLIX-SERIE
Kleo!
God jul!
Har min far skickat er? Vad sa han?
-Ni kan inte anklaga mig så här! -Vi vill bara klargöra fakta, fru Straub.
Jag gjorde inget!
Ska din dotter tvingas se oss föra bort dig med våld?
-Säg till pappa att jag inte gjort nåt! -Vi griper dig nu.
Släpp mig! Jag har inte gjort nåt.
-Kleo! -Mamma, sluta!
Hej, Kleo.
Minns du mig?
Minns du vem jag är?
Jag är din morfar.
Du följer med mig hem, älskling.
Jag har en underbar gunga i min trädgård.
Där kan du gunga hela dagen lång.
Kleo. Ät. Det är jättegott.
Vad hände med mamma?
Din mamma?
Hon lämnade dig och vår republik.
Det finns ett annat Tyskland. Det styrs av dåliga människor.
Hon åkte dit.
Varför det?
Folket där lovade henne en massa som de inte kommer att hålla.
Allt är lögner.
Men din mamma har gått på alla de där lögnerna.
Vet du, jag är så glad att åtminstone du är hos mig.
Här ska du få se.
Sockerkaka.
Tycker du om det?
Det är min favorit.
Morfar, varför tog inte mamma med mig?
God morgon, barn.
-Halsduken är min stolthet. -Jag bär den. Se här!
Jag värnar om den, den passar mig bra.
Jag bär halsduken vart jag än går.
Den…
-Den lyser… -Nå! Kom igen, då.
Jag vet inte.
-Du lärde dig den inte, alltså? -Jo, det gjorde jag.
Och?
Du kan den inte bra nog, Kleo. Vem kan den?
-Hannah. -Jag bär halsduken vart jag än går.
När jag bär den, en ljus framtid jag får.
Det är inte så farligt. Jag heter Holger.
Det är inte bra att fundera över det förflutna hela tiden.
Varför kommer inte mamma tillbaka?
Hon…
…blev sjuk i Västtyskland.
Hon blev så sjuk
att läkarna inte kunde hjälpa henne längre.
Hon…
…dog på sjukhuset.
Du måste vara stark nu, Kleo. Precis som en ung pionjär.
Som en soldat. Förstår du?
Vad?
Vad är det?
Du lyssnade inte. Du ville inte lyssna!
Allt det här är ditt fel.
Det är ditt fel!
Du har den!
Tant Margot?
Vem är det där?
Kleo, hör på.
Du är inget litet barn längre.
Du är en flitig ung pionjär nu. Det är du väl, eller hur?
Ja, självklart.
Du vet att tant Margot är vår statschefs fru.
Du vet också att jag har ett speciellt jobb.
-Ja? -Du vet att jag har många hemligheter.
De är väldigt viktiga för vårt lands skydd och säkerhet.
Vad gäller din vän där borta… Vi känner honom egentligen inte alls.
Hans föräldrar kan vara fiender till vårt land.
-Holger är ingen fiende. -Han är säkert ingen fiende.
Men ibland pratar barn om saker hemma, även om de inte menar nåt illa.
Hör på, Kleo.
Från och med nu vill jag inte att du tar med honom hem längre.
-Men… -Vad lovade du mig?
Att jag ska bli en bra ung pionjär och skydda vårt land.
Mycket bra.
Ser du?
Härmed förnyar vi vårt löfte.
Vårt älskade land och Tysklands socialistiska enhetsparti
ska för alltid få kärleken, lojaliteten och dådkraften
från medlemmarna i den fria tyska ungdomen.
Tillsammans med våra kamrater går vi framåt för fred och socialism.
-Vänskap. -Vänskap!
Upp, trälar uti alla stater
Som hungern bojor lagt uppå
Det dånar uti rättens krater
Snart skall utbrottets timma slå
Störtas skall det gamla snart i gruset
Slav stig upp för att slå dig fri!
Från mörkret stiga vi mot ljuset
Från intet allt vi vilja bli
Upp till kamp emot kvalen!
Sista striden det är
Ty Internationalen
Ge eld!
Ska vi åka till Oder nästa helg?
Holger.
Det kan jag inte.
Ja, kamrat Straub. Ingen helg!
Men jag tänker lämna in en ansökan om en semesterhelg vid Oder till Stasi.
I god tid och enligt riktlinjerna, förstås.
Kleo! Hördu, Lenin! Sluta, snälla!
-Är allt uppstyrt? -Allt är uppstyrt. Vi gör det.
Jag frågar morfar.
-Hej då. -Hej då. Vi ses imorgon, Kleo.
Hej då, Holger!
Hej då, Kleo.
Åh, Kleo.
Skäms du inte?
Du bär den fria tyska ungdomens uniform och håller på med honom.
Det var ju Holger, morfar.
Om du hade haft koll hade du vetat att den här fiendens subversiva familj…
-Han är… -De har ansökt om utlandsvisum.
Ett för varje familjemedlem, inklusive honom.
Med andra ord, Kleo, han vill inte bo här längre.
De har sålt sig till klassfienden, precis som din mor gjorde.
Du måste avsluta ditt förhållande med pojken omedelbart.
Är det uppfattat?
-Ja. -Ja, vad då?
Jag avslutar förhållandet.
Mycket bra.
Förresten, det där är Jorge.
Han är en kamrat från Chile. Han ska bo hos oss ett tag.
Visa honom runt.
Hej. Hur står det till?
Jag heter Jorge.
Kleo.
-Angenämt. -Jag talar inte spanska.
Ingen fara. Jag lär dig gärna.
Kleo, din morfar är en god människa. Han vet vad som är rätt.
Förstår du?
Min morfar är en god människa. Han vet vad som är rätt.
Det här är en åtagandeförklaring.
Härmed blir du inofficiellt anställd på Stasi.
Jag kommer precis från utdelningen av DDR:s förtjänstordrar.
Precis som du stod kamrat Ramona vid ett vägskäl i sitt liv.
Hon bestämde sig för att bli en sann kämpe för arbetarnas och böndernas intressen.
Som ett tecken på sin särskilda uppskattning
gav kamrat Mielke henne en gyllene Makarov.
Jag har följt kamrat Ramonas utveckling väldigt noga under flera år.
Därför vet jag att hon har en ljus framtid framför sig.
Du har också precis det som krävs, Kleo. Du kan bli lika bra.
Men du måste vilja det själv.
-God morgon. -God morgon, kamrat.
Kleo Straub.
Jag heter Andi.
ÅTAGANDEFÖRKLARING
Slå dig ner.
Din morfar har berättat mycket om dig.
Din morfar är en toppenkille.
Vill du ha en?
Ministeriet har beslutat att jag…
…ska vara din befälhavare från och med nu.
Du kommer alltså till mig med alla bryderier och problem,
oavsett vilka de är.
Det är viktigt att vi litar på varandra fullständigt. Vi är ett team nu.
Jag röker faktiskt inte.
Okej.
Kleo, med tanke på allt jag redan vet om dig
undrar jag om du vore tillgänglig
för specialuppdrag inom firman utöver dina vanliga uppgifter.
Ja.
Kamrater, välkomna till "projekt Else".
Ministerns insatsstyrka för specialuppdrag.
Här ska ni utbildas till agenter som kan utföra
avledande handlingar inom operationell verksamhet,
enskilda terrorhandlingar, förvärv av tekniska saker,
tillfångatagande av individer, spaning, förstörelse och beslagtagande.
Ni ska få lära er att desorganisera och förstöra strukturer.
Ni ska få lära er hur man avlägsnar folk genom att ta gisslan,
genom att kvarhålla, föra bort, påtvinga flykt, eller få nån att försvinna…
Ge eld!
Ni ska få lära er att likvidera folk genom att skjuta, knivhugga, bränna, spränga…
Ge eld!
…strypa, slå, förgifta, eller kväva dem.
Som lojala agenter rapporterar ni direkt till kamrat ministern.
Om han säger till er:
"Åk dit och skjut honom inne på fiendeterritorium", då gör ni det.
Om ni blir tillfångatagna ska ni stå inför domaren och säga:
"Ja, jag gjorde det till proletariatets ära."
Varje uppdrag ni får måste utföras,
även om det blir er död.
Mycket bra.
Du påminner mig om kamrat Ramona, vår bästa agent.
-Ramona? Aldrig hört talas om henne. -Mordförsöket på president Reagan?
Det var ingen mentalsjuk studerande, som de sa. Det var vår kamrat Ramona.
Utbildad av mig. Godkänd med toppbetyg.
En fråga…
Om uppdraget var så framgångsrikt, varför lever presidenten fortfarande?
Planen var aldrig att döda presidenten.
Varför frågar du? Ifrågasätter du kamrat majoren eller regeringen?
Vad?
Istället för att hylla Ramonas prestation kommer du med subversiva kommentarer.
Kamrat Straub, bara för att du är kamrat generalmajor Straubs barnbarn
får du inte offentligt tillrättavisa dina kamrater.
Du måste också infoga dig i ledet. Uppfattat?
-Ja, kamrat major. -Upprepa det.
-Jag måste infoga mig i ledet. -Starkare!
Jag måste infoga mig i ledet!
Du tycker visst att du är bättre än vi andra?
BETYG STRAUB, KLEO JENNIFER - VÄL GODKÄNT
Nåja…
Vad glor du på?
Du har inte utmärkt dig alls.
Vänta bara.
Här är nyheterna från kanal ett. God kväll, mina damer och herrar.
Karl Friedrich Konrad, ledaren för den paramilitära gruppen "Konrad"
hittades död i sin bil i morse.
Inledande utredningar indikerar att Konrad mördades.
Konrads mål var att etablera en naziststat i Västtyskland.
Duktig flicka.
Kära kamrater, jag är mycket glad och stolt
att i DDR:s namn få utdela till Kleo Straub
fosterlandets förtjänstorden i silver. Den utdelas för synnerliga prestationer
i utvecklingen av en socialistisk stat, och för att ha gjort DDR starkare.
Den utdelas även för synnerlig tapperhet under operationer på fiendeterritorium.
Kleo?
Kleo!
Hej.
Försiktigt.
Du hade tur.
Enligt läkarna var det inte allvarligt, men du måste vila.
-Vad hände? -Killen du träffade på caféet sköt dig.
Om jag hade kommit en sekund senare…
Tja, jag räddade ditt liv. Det var det som hände.
Den röda resväskan tillhörde Erich Mielke.
Vad sa du?
Vänta!
-Jag har sett den två gånger redan. -Du måste vila, sa jag ju. Vad gör du?
Vid en ordensutdelning för fyra år sen bar Mielkes adjutant på resväskan.
Det var han jag likviderade på Big Eden. Jag är 100% säker. Räck mig byxorna.
Ja, jag…
Jo, men Mielke och hans adjutant är ju döda på grund av dig.
Jo, men sen såg jag den igen.
En kvinna som gick ut från spaningshögkvarteret
för några veckor sen hade den med sig. Jag tror att hon var Mielkes sekreterare.
Jag vet var hon befinner sig. Skor.
-Var? -Har Mielke begravts än?
Tack.
Kleo, vi har ytterligare ett problem.
Vad då?
-Hur gick det här till? -Jag…
Kleo?
Kleo!
Kleo? Jag kör dig till sjukhuset. Hallå!
Fan också.
Lägg ner vapnet!
Fan! Kleo? Fan också.
-Såg du Uwes medbrottsling? -Ja.
-Hur såg han ut? -Vad menar du?
-Och han lever fortfarande. -"Han lever fortfarande?" Ja, han lever.
Vem tror du att jag är? En seriemördare? Ja, han sprang iväg.
-Toppen. Jättebra. -Vad är så bra med det?
Jag dödade nån.
Jag ville inte göra det. Hade jag inte gjort det hade han…
-Var det första gången? -Ja, det var första gången.
Vårt avtal kvarstår. Inget dödande.
Vem var han, förresten?
Uwe Mittig. En före detta kamrat.
En skitstövel.
Han fick vad han förtjänade. Tänk inte på det.
Vad ska vi göra med honom nu?
Hördu, du får inte parkera här. Flytta dig.
Vakna, kompis.
Kära kamrater,
kära familj…
Idag tar vi farväl av en kämpe av högsta rang.
Han kämpade för arbetarklassens och arbetarnas höga och ädla mål.
Vi hyllar vår minister för statssäkerhet i DDR,
den pensionerade armégeneralen Erich Mielke.
En antifascist från första början. Han stod även för internationalism,
och han var en hängiven kommunist. En stor man lämnar oss,
men de verkligt stora lämnar oss alltid för tidigt.
Minister Erich Mielke är död Och vi är på hans begravning
Jag är på…
Jag beklagar sorgen.
Redan tillbaka? Vad…
Hur reagerade vårt mål på informationen om resväskan?
Faktiskt ganska bra.
Jag är rädd att det uppstod ett litet problem…
Jag har inte hunnit ta hand om det än.
-Jag förstår. -Ja.
Det skedde en skjutning i öst. Offret heter Uwe Mittig. Låter det bekant?
-Nej. -Vi lärde ju känna varann i hans garage.
Ja.
Han var en före detta kollega till Kleo. Nämnde hon honom nån gång?
-I så fall hade jag redan berättat det. -Ja, det hade du.
-Ja. -Okej.
-Ring mig när ni har pratat om resväskan. -Ja, självklart.
Vad gäller mitt kontrakt kanske vi kan…
Vår kamrat blev bestulen på sitt liv av ett lömskt lönnmord.
Det begicks av en förrädare, en man…
…eller en kvinna, som förrådde vår gemensamma sak.
Jag lovar dig, du arbetarklassens stora hjälte, nej, vi lovar dig alla…
Vi ska inte vila förrän de som förrådde dig och vår gemensamma sak,
de som förrådde arbetarklassens höga och ädla mål,
har ställts inför rätta.
Vi ska uppnå detta med vapen i hand om det behövs.
Håll era huvuden högt, inte era händer.
Varsågoda.
Kleo?
-Tant Margot. -Se på dig. På fri fot nu igen?
Och du går fortfarande lös.
Vad gör du här?
Jag ville hylla kamrat ministern.
Vet du vad? Jag tror dig inte.
Mordet har ditt signum.
Mitt, ditt, hans, hennes, vårt, deras? Ni lärde mig allt det där.
Tant Margot. Plikten kallar.
Fortfarande alltid redo?
Och ett, och två, och tre, och fyr.
Och framåt, bakåt, åt sidan. Och ett, och två, och tre, och fyr.
Där är hon.
-Vem då? -Lobrecht, kvinnan med resväskan.
Hon där borta?
Följ efter henne.
Du säger att du älskar mig, och vad händer? Den där kvinnan!
Fan, jag behöver pissa!
Jag ska fanimej döda honom.
Hon kom inte från nåt vattenverk! Tror du att jag är dum?
Kleo.
Kvinnan heter Kleo.
Anja, jag…
Jag har inte varit grindvakt på Pralina så länge.
Jag vet. Du jobbade på bilpoolen.
Nej.
Jag jobbade på Stasi.
Vad?
Jag var en "fredsspanare" på utlandsspionage.
Befälhavare på avdelning 18, specialuppdrag.
Jag ledde några inofficiella agenter.
Vi utförde uppdrag i icke-socialistiska ekonomier.
Jag förstår inte.
Vi dödade folk, Anja.
De inofficiella agenterna dödade folk på min order.
Kleo var en av dem.
Och ja, vi hade ett förhållande.
Men det är över.
Du är min framtid, och du måste tro mig.
Och…vad vill hon ha av dig?
Jag har fortfarande kontakter på firman. Jag har fått ett viktigt uppdrag.
Jag skyddar information som kan påverka hela världen.
Och Kleo…
Kleo är en fara för det uppdraget.
Hon är farlig.
Men hon är snart ute ur våra liv. Oroa dig inte.
Jag ska ta hand om det.
Jag älskar dig.
-Andi? -Ja?
Jag behöver toapapper.
Jag hämtar lite.
Kamrat Lobrecht, låt den ligga kvar.
Var är resväskan?
Jag känner igen dig. Från begravningen?
Det stämmer.
Du var med när jag fick förtjänstorden för tapperhet på fiendeterritorium.
Minns du det?
Jag visste att nån skulle dyka upp angående resväskan.
-Var är den? -Ministern hade den alltid i närheten.
"Försvara resväskan med ditt liv", brukade han alltid säga.
Allt ministern sa var heligt för mig.
Men din chef, kamrat ministern…
-Han är ju död nu. -Det handlar inte om individen.
Det handlar om samhället, saken, och framför allt om bevarandet av socialismen.
"Socialismen."
Alltså, fru Lobrecht, se dig omkring.
Muren revs av ditt eget folk.
De ville ha frihet, D-mark och västerländska varor.
Trabanter skrotas för skojs skull för ingen behöver dem längre.
Gorbatjov förhandlar redan med britter, amerikaner och fransmän om återföreningen.
Det måste vara otroligt smärtsamt att acceptera,
men allt det du trodde på och ägnade ditt liv åt
kommer inte att existera om några månader. Det finns inget kvar att försvara.
Socialismen är lika död som din chef.
Faktum är att socialismen bara var en av historiens galna idéer.
-Sven, hur kan du säga nåt sånt? -Vad? Jag bara… Vänta, nej!
Jag lovade ministern att jag skulle försvara resväskan med mitt liv.
Alltid framåt, aldrig bakåt.
Nej!
Det här var ditt fel.
Åh, nej.
-Sven, lyft upp mig. -Lyft upp? Vi måste iväg.
-Lyft upp mig! -Okej. Jag kommer.
Kom hit.
Så där. Ett, två, tre.
Resväskan!
Resväskan.
Okej, kom så sticker vi. Tack, fru Lobrecht.
-Geike. -Petzold ljuger. Han spelar dubbelspel.
Allt verkar handla om en röd resväska som Stasi-lönnmördaren är ute efter.
Men jag tror att Petzold jobbar ihop med henne.
Vi behöver honom. Vi måste försöka knyta honom till oss.
-Anne? -Ja, det var mycket värdefull information.
Tack. Jag fortsätter jobba på det. Vi borde rekrytera honom.
-Ett ögonblick. -Jag…
Här är mitt förslag: Du återvänder till Pullach.
Vi analyserar all information vi har, sen tar vi fram en strategi tillsammans.
Vad… Vi borde nog inte ta ögonen ifrån dem just nu.
Oroa dig inte för det. Kom tillbaka så planerar vi nästa steg.
-Är det en direkt order? -Snälla Min.
"I krig ska man kontrollera, inte kontrolleras."
Förlåt?
Okej, är du redo?
Vill vi verkligen veta vad som finns i den?
-Ja! -Okej.
Tidningar?
Vad?
Allt det här för några tidningars skull?
Nej. Det är inte möjligt.
Sven, nån måste ha bytt ut innehållet.
-Kanske när pöbeln stormade Stasi. -Skulle de ha lagt tidningar i den?
Det verkar inte vettigt. Det…
Fan.
Vad?
Titta på datumet. Tidningarna har legat här i flera år.
Sedan 1987.
Titta här. Några dagar innan ditt Big Eden-jobb.
Resväskan låg i Mielkes kassaskåp hela tiden.
Det är inte rätt resväska. Det är en röd resväska, vilken som helst.
-Vem hade tillgång till den? -Mielkes adjutant, Frey.
Han jag likviderade på Big Eden.
Han måste ha lagt resväskan med tidningarna i kassaskåpet.
Sen erbjöd han väst den riktiga. Firman kom på det. Jag skulle stoppa det.
Det gjorde du, men Mielke fick aldrig tillbaka resväskan.
-Var finns den, då? -Jag har ingen aning.
Så var det med det.
Här tar spåret slut.
Det som finns i den ursprungliga resväskan måste vara så känsligt
att folk fortfarande blir dödade för den och är beredda att döda för den.
Det lär fortsätta.
Vad är det här… Fan, var allt till ingen nytta?
Vi måste ha missat nåt.
Fan.
Kleo?
Här är killen.
Han med pistolen som var där när Uwe försökte döda dig.
Uwes medbrottsling. Det är han.
Vem är det här?
Undertexter: Mats Nilsson