СЕРІАЛ NETFLIX
Клео!
Веселого Різдва!
Вас прислав мій батько?
Що він сказав?
Ви мене так не звинуватите!
Пані Штрауб, ми просто пробуємо прояснити факти.
Я нічого не зробила!
Хочете, щоб доня бачила, як ми вас заберемо силоміць?
-Скажіть батьку, я нічого не робила! -Ми вас оформляємо.
-Відпустіть! Я нічого не робила. -Негайно!
Клео!
Мамо, ні!
Привіт, Клео.
Пам'ятаєш мене?
Пам'ятаєш, хто я?
Я твій дідусь.
Ми з тобою їдемо додому, зайчику.
У мене в саду є гарна гойдалка.
Ти зможеш гойдатися цілий день, добре?
Клео.
Їж.
Це дуже смачно.
Що сталося з мамою?
Твоєю мамою?
Вона покинула тебе й нашу республіку.
Існує ще одна Німеччина,
і нею керують погані люди.
Вона поїхала туди.
Чому?
Люди звідти багато їй наобіцяли, чого вони не виконають.
Це все брехня.
Але твоя мама повелася на цю брехню.
Знаєш,
я такий радий, що ти хоча б тепер зі мною.
Диви.
Спонж-кейк «Мох».
Подобається?
Це мій улюблений торт.
Дідусю, а чому мама не взяла мене з собою?
Діти, доброго ранку.
Краватка — моя гордість.
Я ношу її. Дивіться!
Дуже її ціную, вона мені прекрасно личить.
Я всюди ношу свою краватку.
Вона
сяє…
Ну!
Давай.
Не знаю.
То ти не вивчила.
Ні, я вчила.
Ну!
Недостатньо добре вчила, Клео.
Хто знає?
-Ганно. -Я всюди ношу свою краватку.
Усередині сяє майбуття яскраво-блакитне.
Нічого страшного. Мене звати Голґер.
Це недобре —
постійно думати про минуле, зайчику.
Чому мама не повертається?
Вона…
захворіла
в Західній Німеччині.
Так захворіла,
що лікарі вже не змогли їй допомогти.
Вона…
померла
в лікарні.
Ти маєш бути сильною, Клео.
Як молода піонерка.
Як солдатка.
Розумієш?
Що?
Що таке?
Ти не слухала мене.
Ти не хотіла слухати!
Це все
твоя провина.
Це все твоя провина!
Ти доганяєш!
Тітко Маргот?
Хто це?
Клео, послухай.
Ти вже не маленька дівчинка.
Ти тепер працьовита юна піонерка.
Правда?
Так, авжеж.
Ти знаєш,
що тітка Маргот — дружина глави нашої держави.
А ще знаєш, що в мене
особлива робота.
Так?
Що я зберігаю багато секретів,
які дуже важливі для захисту та безпеки нашої країни.
А тепер щодо твого друга.
Ми його взагалі не знаємо.
Його батьки можуть бути ворогами нашої країни.
Голґер не ворог.
Упевнена, він не ворог.
Але діти іноді вдома розповідають про всяке різне,
навіть якщо це й не зі зла.
Послухай, Клео.
Я хочу, щоб ти відтепер більше не приводила його до нас додому.
-Але… -Що ти мені пообіцяла?
Що я буду хорошою юною піонеркою та захищатиму нашу вітчизну.
Дуже добре.
Бачиш?
Тому ми поновлюємо нашу присягу
нашій улюбленій батьківщині
та Соціалістичній єдиній партії Німеччини.
Ми назавжди обіцяємо любов,
вірність і віддану діяльність
як члени Вільної німецької молоді.
Разом з нашими товаришами ми прямуємо до миру й соціалізму.
ВНМ
Дружба.
Повстаньте, гнані і голодні
Робітники усіх країв
Як у вулкановій безодні
B серцях y нас клекоче гнів
Ми всіх катів зітрем на порох
Повстань же, військо злидарів
Bce, що забрав наш лютий ворог
Щоб повернути, час наспів
Чуєш: сурми заграли
Час розплати настав
В Інтернаціоналі здобудем людських прав…
Вогонь!
На річку Одру наступних вихідних?
Голґере.
Я не можу.
Так, товаришко Штрауб.
Без вихідних! Але пошлю заяву
на відпустку на річку Одру в розвідку Штазі.
Само собою, вчасно та згідно з формуляром.
Клео!
Ти Ленін! Припини, будь ласка!
Усе в нормі?
Усе в нормі. Гайда.
Я спитаю дідуся.
-Па-па. -Па-па. До завтра, Клео.
Па, Голґере!
Па, Клео.
Ох, Клео.
Тобі не соромно?
Одягаєш форму Вільної німецької молоді
й пустуєш з ним.
Це був Голґер, дідусю.
Якби ти зробила розвідку, знала б, що ця родина ворога-підривника…
-Він… -…подала заяву на виїзну візу
на кожного члена сім'ї,
у тому числі й на нього.
Іншими словами, Клео,
він більше не хоче тут жити.
Як і твоя мати, вони продалися класовому ворогу.
Ти негайно припиниш
стосунки
з цим юнаком.
Зрозуміло?
Так.
Що так?
Я припиню наші стосунки.
Дуже добре.
До речі, це Хорхе,
товариш із Чилі.
Він якийсь час житиме з нами.
Покажи йому тут все.
Привіт.
Як справи?
Я Хорхе.
Клео.
-Радий знайомству. -Я не знаю іспанської.
Без проблем. Я з радістю навчу тебе.
Знаєш, Клео,
твій дідусь — хороша людина. Він знає, що правильно.
Розумієш?
Мій дідусь — хороша людина.
Він знає, що правильно.
Це декларація про зобов'язання
неофіційної працівниці Міністерства держбезпеки.
Я щойно з церемонії нагородження орденом НДР «За заслуги».
Як і ти зараз,
товаришка Рамона була на роздоріжжі
й вирішила,
що хоче стати
справжньою борчинею за інтереси робітників та селян.
На знак особливої подяки товариш Мільке
подарував їй золотий «Макаров».
Я багато років уважно стежив за розвитком товаришки Рамони,
тому знаю, що в неї попереду яскраве майбутнє.
У тебе теж є все для цього необхідне.
Можеш бути такою ж успішною.
Але мусиш хотіти цього.
-Доброго ранку. -Вітаю, товаришу.
Клео Штрауб.
Я Анді.
ДЕКЛАРАЦІЯ ПРО ЗОБОВ'ЯЗАННЯ
Сідай.
Твій дідусь багато про тебе розповідав.
Твій дідусь класний.
Будеш?
Міністерство вирішило…
що відтепер я буду твоїм старшим офіцером.
Тобто можеш звертатися з усіма проблемами й тривогами,
якими б вони не були.
Важливо, щоб ми довіряли одне одному.
Ми тепер команда.
Взагалі-то, я не курю.
Гаразд.
Ураховуючи все, що я вже знаю про тебе,
я б хотів запитати, чи ти б могла виконувати для фірми особливі місії,
що виходять за межі звичних обов'язків.
Так.
Товариші,
ласкаво прошу до проєкту «Ельза»,
опергрупи міністра з особливих питань.
Тут вас
зроблять агентами,
здатними виконувати диверсійні дії в зонах операцій,
окремі терористичні акти, освоювати технічні засоби,
полювати на людей, проводити розвідку, знищувати, привласнювати, що треба.
Ви навчитеся підривати й руйнувати споруди,
Прибирати людей шляхом захоплення заручників,
затримання, викрадення,
примусової втеча, зникнення.
Вогонь!
А також ліквідовувати людей, стріляючи, заколюючи ножем, спалюючи, підриваючи…
Вогонь!
…задавлюючи, б'ючи, душачи та отруюючи.
Як вірні агенти, ви підпорядковуєтеся безпосередньо товаришеві міністру.
І якщо він скаже:
«Ідіть застрельте такого-то на ворожій території»,
ви це зробите.
Якщо вас спіймають, ви постанете перед судом і скажете:
«Так, я зробив це в ім'я своєї пролетарської честі».
Будь-яке завдання, яке вам дали, мусить бути виконане,
навіть якщо це призведе до смерті.
Дуже добре.
Ти нагадуєш мені товаришку Рамону,
вона найкраща.
Рамона?
-Не чув про неї. -Замах на вбивство президента Рейгана?
Це був не психічно хворий студент, як кажуть, а наша товаришка Рамона.
Вона випустилась у мене з відзнакою.
Одне питання.
Якщо місія була такою успішною,
чому президент США досі живий?
Ми не планували вбивати президента.
Чому ти питаєш?
Ставиш під сумнів товариша майора чи наш уряд?
Що?
Замість віддати належне досягненню Рамони,
робиш підступні коментарі.
Товаришу Штрауб,
просто через те,
що ви онука генерал-майора Штрауба,
ви ще не маєте права публічно докоряти товаришам.
Ви маєте дотримуватися правил. Зрозуміло?
-Так, товаришу майоре. -Повторіть.
Я маю дотримуватися правил.
Голосніше!
Я маю дотримуватися правил!
Ти точно вважаєш себе особливою.
ДИПЛОМ КЛЕО ДЖЕННІФЕР ШТРАУБ — ДУЖЕ ДОБРЕ
Ну нехай.
Чого дивишся?
У тебе немає відзнак.
Я ще покажу.
Це новини «Першого каналу».
Добрий вечір, пані та панове.
Карл Фрідріх Конрад, лідер воєнізованої групи «Конрад»,
уранці був знайдений мертвим у своєму авто.
За попередніми даними слідства, Конрада було вбито.
Метою Конрада було створити нацистську державу
у Федеративній Республіці Німеччина.
Хороша дівчинка.
Шановні товариші,
від імені Німецької Демократичної Республіки,
з радістю й гордістю представлю вас, товаришу Клео Штрауб, до нагородження
Національним срібним орденом «За заслуги»
на знак визнання ваших досягнень у розвитку соціалістичного суспільства
зміцнення Німецької Демократичної Республіки
та за вашу особливу хоробрість
в операціях на ворожій території.
Клео?
Клео!
Привіт.
Легко.
Тобі дуже пощастило.
Лікарі кажуть, що це нестрашно, але все одно слід відпочивати.
Що сталося?
Тип, з яким ти зустрілась у кафе, вистрілив у тебе.
Якби я приїхав на секунду пізніше…
Ну,
я врятував тобі життя. Ось що сталося.
Червона валіза належала міністру Еріху Мільке.
Що-що?
-Стривай. -Я вже двічі її бачила.
Кажу ж, тобі треба відпочити. Що ти робиш?
Чотири роки тому на церемонії нагородження
той чоловік, який носив валізу, був ад'ютантом Мільке.
Саме його я усунула у «Великому Едемі».
Я впевнена на 100%. Подай мої штани.
Так, я…
Добре, але
Мілке та його ад'ютант тепер мертві через тебе.
Так, але я знову бачила валізу.
Жінка, яка кілька тижнів тому виходила зі штабу розвідки, несла її.
Гадаю, вона була секретаркою Мільке.
І я знаю, де її знайти. Взуття.
І де?
Мільке вже поховали?
Спасибі.
Клео, у нас є ще одна проблема.
Що таке?
Як це сталося?
Я…
Клео?
Клео!
Клео?
Я відвезу тебе до лікарні. Гей!
Дідько.
Опусти пістолет!
Чорт! Клео? Дідько.
-Ти бачив спільника Уве? -Так.
Як він виглядав?
-Ти про що? -І він досі живий.
«Досі живий»?
Так, досі живий.
За кого ти мене маєш? Серійного вбивцю? Так, він утік.
Чудово. Фантастично.
Що в цьому чудового?
Я вбив людину.
Я не хотів, я…
Та якби не вбив його, він би…
Це вперше в тебе?
Так, це в мене вперше.
Наша угода й далі діє. Жодних убивств.
Хай там як, хто він?
Уве Міттіґ.
Колишній товариш.
Козел.
Отримав те, що заслужив. Не переживай через це.
Що нам тепер з ним робити?
Ану, тут не можна паркуватися. Від'їдьте.
Прокидайся, друже.
Дорогі товариші й товаришки,
МЕРТВІ НАГАДУЮТЬ НАМ
дорога родино,
сьогодні ми прощаємося з елітним борцем
за високі й благородні цілі робітничого класу та робітників.
Нашим міністром державної безпеки Німецької Демократичної Республіки,
генералом армії у відставці Еріхом Мільке.
Антифашистом від самого початку,
запеклим інтернаціоналістом
і відданим комуністом.
Нас покидає велика людина,
але справді великі
завжди відходять надто рано.
Міністр Еріх Мільке помер
А ми на його похороні
Я зараз у…
Мої співчуття.
Уже вернулися? Що…
Як наша ціль відреагувала на інформацію про валізу?
Добре. Дуже добре.
Так, боюся, була одна невеличка проблема…
Так. Я ще до цього не дійшов.
-Ясно. -Так.
На Сході була стрілянина.
Ім'я жертви — Уве Міттіґ. Щось знайоме?
Ні.
Ми познайомилися в його гаражі.
Так.
Він був колишнім колегою Клео Штрауб.
Вона не згадувала про нього?
Я б уже сказав, якби вона розповіла.
Так, сказали б.
-Ага. -Гаразд.
Коли скажете про валізу, подзвоніть.
Так, звісно.
До речі, щодо мого контракту, може ми…
У нашого товариша відняли життя
в результаті віроломного вбивства,
яке скоїла підла людина, що зрадила нашу справу.
Присягаюся тобі, великий герою робочого класу,
Ні, ми всі присягаємося,
ми не матимемо супокою, доки ті, хто зрадили тебе й нашу спільну справу,
які зрадили високі та шляхетні цілі робітничого класу,
не будуть притягнені до відповідальності.
Якщо буде потрібно Ми досягнемо цієї мети зі зброєю в руках.
Голову увись, а не руки вгору.
Прошу.
Клео?
Тітко Маргот.
Ти дивися на неї. Знову на волі?
І ти теж ще досі на волі.
Що ти тут робиш?
Віддаю останню шану товаришеві міністру.
Знаєш що, я тобі не вірю.
У його смерті видно твої методи.
Мої, твої, його, її, наші, їхні?
Ви всі навчили мене цих методів.
Тітко Марго?
Обов'язок кличе.
Досі готова?
Й один, і два, і три, і чотири.
І вперед, назад, убік.
Й один, і два, і три, і чотири.
Це вона.
-Хто? -Лобрехт, жінка з валізою.
Ота?
Їдьмо за нею.
Ти кажеш, що кохаєш мене, і що після цього? Ця жінка!
Чорт, мушу попісяти!
Чорт забирай, затовчу його.
Вона не з управління водних ресурсів. Думаєш, я дурна?
Клео.
Цю жінку звати Клео.
Аню, я…
Я недовго був брамником у «Праліні».
Знаю.
Ти працював на автобазі.
Ні.
Я служив у Міністерстві держбезпеки.
Що?
Я був «Розвідником заради миру».
Командир 18-го відділу з особливих питань.
Мав кількох позаштатних агентів.
Ми виконували місії в несоціалістичних економічних зонах.
Я не розумію.
Ми вбивали людей, Аню.
Позаштатні агенти вбивали людей за моїм наказом.
Клео була однією з них.
Так, у нас були стосунки.
Та вони в минулому.
Ти — моє майбутнє
й мусиш мені вірити.
Чого вона від тебе хоче?
У мене досі є контакти у Фірмі.
Мені довірили важливу місію.
Я захищаю інформацію, що могла б змінити хід світових подій.
А Клео…
Клео — це небезпека для місії.
Вона небезпечна.
Але
вона скоро піде з нашого життя.
Будь ласка, не переживай.
Я про це подбаю.
Я кохаю тебе.
-Анді? -Так?
Подай туалетний папір.
Зараз принесу.
Товаришко Лобрехт, краще лишіть це.
Де валіза?
Я знаю вас. Ви були на похороні, правда?
Правильно.
А ви були на нагородженні мене орденом
«За особливу хоробрість на ворожій території».
Пам'ятаєте?
Я знала, що хтось прийде по цю валізу.
Де вона?
Міністр завжди тримав її при собі.
«Цю валізу треба захищати навіть ціною життя», — завжди казав він.
Слова міністра були для мене
священними.
Але
ваш начальник, товариш міністр,
уже мертвий.
Річ не в конкретній людині.
Ідеться про громаду, справу й, перш за все, про збереження соціалізму.
«Соціалізму».
Ясно,
пані Лобрехт, роззирніться.
Стіну зруйнував ваш же народ,
бо вони хотіли волі, німецьких марок і західних товарів.
Східнонімецькі авто«Траббі» товчуть заради розваги, бо вони вже ніщо.
Горбачов уже веде переговори
з Британією, США й Францією щодо возз'єднання.
Мабуть, це неймовірно болісно прийняти,
але всього, у що ви вірили та чому присвятили своє життя,
за кілька місяців уже не існуватиме.
Уже нема що захищати.
Соціалізм
мертвий, як і ваш начальник.
Уже від початку соціалізм був лиш однією з божевільних ідей історії.
-Свене, як ти можеш таке казати? -Що? Я просто… Стривай, ні!
Я поклялася міністру,
що захищатиму валізу навіть ціною власного життя.
Завжди вперед,
ніколи назад.
Ні!
Це твоя вина.
О ні.
Свене, підсади.
Підсадити? Ушиваймося.
Підсади мене!
Гаразд.
-Іду. -Давай.
Добре.
Раз, два, три.
Валіза!
Валіза.
Гаразд, ходімо.
Дякую, пані Лобрехт.
Ґайке.
Петцольд бреше.
Він подвійний агент.
Схоже, уся справа в червоній валізі, за якою полює ця кілерка Штазі.
Але, гадаю, Петцольд з нею в змові.
Він нам потрібен.
Треба переманити його до нас.
Анно?
Так, це надзвичайно цінна інформація.
Дякую. Працюю над цим далі.
Завербуймо його.
-Стривай. -Я…
Ось що я пропоную:
ти повертаєшся в Пуллах,
ми аналізуємо всю наявну інформацію,
а потім разом розробляємо стратегію.
Що…
Я…
Я думаю, зараз з них двох не можна зводити очей.
Про це ти не хвилюйся.
Вертайся, і сплануємо наші кроки.
Це прямий наказ?
Мін, будь ласка.
«На війні контролюй, а не будь під контролем».
Перепрошую?
Гаразд,
готова?
Ми точно хочемо знати, що всередині?
-Так! -Добре.
Газети?
Що?
Стільки зусиль заради кількох газет?
Ні.
Не може бути.
Свене, хтось підмінив вміст.
Може, коли натовп уломився в Штазі.
І поклав усередину газети?
Нащо? Це безглуздо.
Дідько.
Що?
Глянь на дату.
Газети були тут роками.
З 87-го.
Дивися.
За кілька днів до «Великого Едему».
Ця валіза весь час лежала в сейфі Мільке.
Але це не та червона валіза, а просто собі стара червона валіза.
Хто мав до неї доступ?
Ад'ютант Мільке, Фрай. Якого я ліквідувала у «Великому Едемі».
Він поклав у сейф цю валізу з газетами
й запропонував оригінал Заходу.
Фірма дізналася, і я мала зупинити передачу.
Ти зупинила передачу,
але валізу не повернули Мільке.
То де вона?
Гадки не маю.
Ось і все.
Наш погоня тут закінчується.
Усе, що в цій валізі, мусить бути надзвичайно вибуховим,
якщо люди досі за це помирають,
готові убивати за це.
Вони далі це роблять.
Що це…
Дідько, то все це було надарма?
Ми, мабуть, щось недогледіли.
Чорт.
Клео?
Це він.
Той з пістолетом, що був там, коли Уве хотів тебе вбити.
Спільник Уве.
Це був він.
Хто це?
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба