ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ,
ЯКИХ НАСПРАВДІ НЕ БУЛО.
Мем.
Кімберлі!
-Це ти? -Так, це я.
Джессіка захворіла.
Куди їдемо?
Аеропорт «Темпельгоф».
Так, пане Президенте. Валіза в мене.
Я вже їду в аеропорт.
Дякую.
Це ж не аеропорт «Темпельгоф».
Плани змінилися.
Слонів убивають заради кісток, птахів — заради пір'я,
а вас — заради валізи.
Мамо?
Клео.
Що ти тут робиш?
Ось, принесла тобі пончики.
З начинкою.
Ти дуже їх любила.
Що відбувається?
Спершу ти мене проганяєш, а тепер приносиш пончики?
Прошу, дозволь мені зайти.
Це важливо.
Заходь.
Ти чула новини?
Та що це таке? Які новини? Ти для цього прийшла?
Дуже шкода, що я вчинила так несправедливо.
Ти з'явилася так зненацька,
так несподівано.
У мене були гості.
Я багато чого накоїла.
Але не все було в моїх руках.
Клео, я скучила за тобою.
Я хочу, щоб ти це знала.
Мамо!
Я знаю, що зараз не можна, але коли ми поговоримо?
Мені погрожують.
Мені треба зникнути на певний час. Ти знаєш, що робити.
Бувай, дорогенька.
Смачного!
Ага!
Загинули двоє осіб.
Це співробітники дипломатичної місії США в Західному Берліні.
У поліції не виключають,
що це вбивство пов’язане з возз'єднанням Німеччини.
Розслідування веде Федеральна прокуратура,
яка перебуває в тісному контакті з владою США.
«Знищ валізу».
Як ти дізналася про валізу?
Пане Райссере.
Що ви тут робите? Ви вже не в розвідці?
Ні, я більше там не потрібен. Усе скінчено.
Ясно.
Гаразд.
Був радий зустрічі.
Це, мабуть, жарт.
Фредді!
-Що ти тут робиш? -Ти із Дженні?
Ні. І взагалі, замовкни. Що з тобою?
-Тут живуть інші сім'ї. -Мені начхати.
Я прийшов до тебе по допомогу, а ти мене зрадив, падлюко.
-Чому моє авто тут? -Це авто Дженні.
То це як…
Я зник на три хвилини, а ти вже забрав мою жінку й авто?
Ти знюхався з убивцею Штазі!
-Я? -Так.
-Я виконував місію — рятував світ. -Знову жалієш себе.
А ти думав про почуття Дженні, коли втік із дівчиною зі Штазі?
А ти думав про мої почуття, коли мій найкращий друг
опинився в ліжку з моєю жінкою?
Ти зник.
Я її заспокоював.
Я маю тобі врізати.
-Що? -Так.
Ну ж бо.
Що це ти твориш?
Ти колись…
Що ти робиш?
Та ви що!
Привіт, Дженні.
-Пробач. -Що ти тут робиш?
Дженні,
треба поговорити.
-Так, знаю. -Ближче до суті.
Думаю, ми всі погодимося, що ми обоє однаково завинили. Правда?
Тому що… І ти…
Я знаю, що міг би спілкуватися краще.
Не треба було спати з моїм другом. Ми припустилися помилок.
Ми обоє постраждали.
-Ясно? -Що ти хочеш?
Я хочу додому.
Прошу тебе.
Ні. Може, колись, але не зараз.
Дженні, я можу спати в підвалі, у гаражі чи ще десь.
Байдуже. Мені просто потрібно десь спати. Будь ласка.
Дженні. Будь ласка!
Дай хоча б ключі від машини.
Можеш ночувати в мене.
Авжеж. На дивані.
Справді?
Так.
І душ прийняти можна?
Нічого собі!
Дивись, що може статися, Астіляйн.
Який жах.
Ходімо.
Просто жах!
Асто, фу!
Ану, віддай.
-Що це ти знайшла? -Який гарний пес!
Королівський пудель, так?
Асто, ця тітонька знається на собаках.
Аста, тобто дівчинка!
Це добре. І краще, ніж самець, який задирає все, що можна.
Задирає? Ні.
Ви зі Штазі. Видно по дешевому прикиду.
А ця жінка, Асто, із ЦРУ. Видно по дурнуватих окулярах.
-Ви якось до них причетні? -Штазі офіційно розформовано.
А неофіційно?
Я проходила повз. Асті захотілося подзюрити.
До речі, твоя Аста — хлопчик.
Принаймні, між ніг у нього бовтаються чималі яйця.
Тож треба!
І як нам вибратися із цієї незручної ситуації?
Ось так.
Я обіцяла декому.
Гаразд. То це все?
Я маю представитися.
Роуз Кармайкл.
Гаразд. Уже представилися.
Ходімо, Асто.
До речі, як твоя мама?
Добре.
Тоді подбай, щоб так було й далі.
Довкола трапляється стільки жахливих речей.
Так точно.
Побачимося.
Авжеж, ти ж не сліпа.
До речі, мені шкода.
Щодо історії із Дженні.
Останні кілька місяців я поводився, як придурок.
Річ у тім, що я не маю жодного права ревнувати до когось і…
Краще про це більше не згадувати. Добре?
Гаразд.
Обіймемося?
Звісно.
Чим плануєш зайнятися? Я про роботу.
У мене залишилися контакти в БНД.
До речі, поглянь.
Мін Сун. Це не та бабка з БНД, з якою ти співпрацюєш?
«Готель "Тегель", Мін Сун». Звідки це в тебе?
Знайшли в американки, яку підірвали.
-Що? -Хіба ти не чув?
-Про вбивство на «Олімпійському». -Ні.
Не чув?
Я зробив копію, бо подумав, що тут замішана твоя дівка з БНД,
і це може бути пов'язано з валізою.
Фредді.
Це точно пов'язано з тією валізою.
Дякую, друже.
-Що тепер робитимеш? -Мені потрібні штани.
Потім поїду в готель «Тегель», навідаюся до дівки з БНД.
Мамо?
«Намилені голови»?
Миєш тільки ноги, руки й живіт
Тоді бруд оселиться на голові
Мило щипає очі, і Клаус це знає
Тому ще завчасно плакати починає
Моніка каже, що митися важливо
Я не ревітиму, митимусь сміливо
Робитиму із піни буклі І буду схожа на бабусю
Моніка у воді лежить І їй здається, що вона
Летить.
Тільо.
Принцесо.
-Ми тут. -На Сіріусі Б?
Ні.
Твою місію ще не закінчено.
Ну, що ж…
Треба повертатися на Землю.
Гаразд.
Із поверненням.
А де…
Що?
НЛО.
Зникло.
Вітаю. Перепрошую,
Я шукаю гостю, пані Мін Сун. На зріст приблизно…
-Що ж сьогодні відбувається? -Ви про що?
-Про неї запитували вже сто разів. -А в якому вона номері?
У номері 105.
До речі, цього це слід було казати, але…
Геть звідси!
Зрозумів.
Перепрошую. Пробачте, будь ласка.
Дідько.
Так.
Перепрошую, я взагалі-то шукаю…
Мін Сун?
Так.
Ви потрапили саме туди. Заходьте.
Пробачте.
Тут невеликий безлад.
Прошу.
Сідайте.
-Пробачте, а де зараз пані Мін Сун? -Її немає.
Що це означає?
Ми її знешкодили.
А «знешкодили» означає…
Чорт, це ж…
Це ж вона?
Гаразд, говоріть повільно. Звідки ви?
ЦРУ
ЦРУ.
Добре, що ви прийшли.
Бо ми збиралися навідатися до вас.
До мене?
Зачекайте. Чому Мін Сун…
Пані Сун пропонувала нам дещо продати.
Але, на жаль, це дещо невдовзі зникло.
Це валіза.
То що, валіза зникла?
-Її вміст дуже важливий. -Знаю.
І ми не можемо допустити, щоб із ним щось трапилося.
Звісно.
Ми не любимо, коли нас шантажують.
Хто ж любить?
Тоді ви маєте знати, що мусите співпрацювати.
Я мушу…
Справді мушу?
Гаразд, і як саме я маю співпрацювати?
Клео Штрауб.
О, ні.
Лише вона може вивести нас на валізу.
І лише вона здатна її повернути.
Чому тільки вона?
Ви повинні завоювати її довіру
і інформувати нас про кожен її крок.
Я не можу.
Я вже припустився помилки,
коли співпрацював із БНД за спиною Клео.
Удруге я так не зроблю.
Шкода. Я думала, що ми домовимося.
Але я хочу працювати з вами.
Знайдемо щось таке, де наші інтереси збігаються.
Я багато чого вмію. І зараз я ніде не працюю…
Ні, дякую.
Гаразд.
Тепер мені можна йти?
Це вільна країна.
Зрозуміло.
До побачення,
Свене Петцольде.
До побачення.
Що це за місце?
Клео.
Тільо?
Хіба ти не на…
На Сіріусі Б? Я був там.
Але мою місію ще не завершено.
Вона так сказала.
Принцеса К’яна із Сіріуса Б.
Рада знайомству.
Тут є щось поїсти? Я сильно зголоднів після дороги.
Потрапити на НЛО було божевіллям.
Тебе затягує у вакуум, а потім — хлоп.
А сам політ я взагалі не пам'ятаю.
Мабуть, мозок не витримує подорожі зі швидкістю світла.
Це перевантажує розум.
Ти теж із Сіріуса Б?
Це він сказав?
Тоді так.
-І як там? -Гарно.
Можна К’яні зупинитися в нас? Їй нема де жити.
-Ви можете спати в кімнаті Отто. -Це її дідусь, але він помер.
У нього чудернацький одяг. Ходімо, покажу.
Так-так. Сіріус Б?
Усе ясно.
На старт, увага, руш!
Минуло 23, 24, 25, 26, 27.
І як? Довго?
Це новий рекорд!
Так! Тату!
Я пірнула на рекорд.
Серйозно? Чудово, доню!
Коли виросту, буду підводною дослідницею.
Справді?
Ось тому я приніс тобі медаль за досягнення в підводному плаванні.
Маленькій супердослідниці.
-Привіт, Клео. Як справи? -Доброго ранку, Тільо.
Добре спалося?
Мені наснився дивний сон.
Справді? Про що?
Уві сні я була ще маленькою дитиною, сиділа у ванні.
І раптом з’явився мій батько.
Неймовірно.
-Я давно не згадувала тата. -Де він взагалі?
Загинув у автокатастрофі.
Я була ще дуже маленькою. Не знаю, скільки мені було років.
Я майже нічого не пам'ятаю про дитинство. Воно просто зникло.
Я знаю, що це. Травма.
Візьми. Це допоможе.
Це цукор?
Ні, ЛСД.
Діетиламід лізергінової кислоти.
Тільо.
Усе це випливло, бо тут була моя мама.
І вона знає про валізу.
Про ту червону? І ти теж.
Так, але мама живе на заході вже 20 років.
Як вона могла знати про валізу?
Хіба що валіза пов'язана з нашим минулим.
З’ясуй, як саме.
Авжеж. Треба навідатися до тітки Марго.
Якщо хтось знає, що пов'язує маму й валізу, то це вона.
Або ти.
Ніколаю.
Роуз.
Ти не в Москві.
Ти тут, у Східному Берліні.
Кордони відчинені. Це все спрощує.
До речі,
ти не натрапляв на червону валізу?
Ти її загубила?
Для мене вона має емоційну цінність.
Якщо я десь її побачу…
то…
У Москві знають, чим ти тут займаєшся?
Поясниш мені, чим я займаюся?
У Москві змінилися настрої, Ніколаю.
З нами не хочуть мати проблем.
Москва…
Ідеться про товариша генерального секретаря Горбачова?
Генеральні секретарі приходять і йдуть.
Як знаєш.
До побачення, Ніколаю.
МОСКВА, ШТАБ КДБ
Так, слухаю.
Ольго!
-Це Роуз Кармайкл. -Розе!
Яка несподіванка.
-Я зараз у Берліні. -У Берліні?
У нас тут коїться якийсь безлад.
Ніколай Жуков.
Хто?
Облиш, Ольго. Ти знаєш, хто це.
Твоя людина в Дрездені.
Он який Ніколай.
Ваші люди тепер вас зовсім не слухають? Він не грає за правилами.
Наші країни не допустять, щоб возз'єднанню щось загрожувало.
Розо, мені треба йти.
Дякую за дзвінок.
Дякую.
Завжди рада.
-Так. -Алло. Слухай.
-Так. -У нас є проблема.
Ніколай.
Так.
Його треба знищити.
ГОНЕКЕР
Уве?
Ти ж помер.
Так, я був на тому світі.
Знаєш, хто мене там чекав?
Товариш Ленін.
І знаєш, що він зробив? Простягнув мені руки. Ось так.
А тоді сказав: «Уве,
ти можеш усе змінити».
А тоді я прокинувся у Гоеншенгаузені,
де ти мене кинула.
Ти й твоя західна подруга винні мені нирку.
Клео!
Тітко Марго.
Що ти тут робиш?
Хочу поговорити про валізу. Де вона?
Краще запитай у свого хлопця.
Він тебе підставив?
На заході всі такі. Трахнуть — і кинуть.
Уве!
Хочеш кави, Клео?
Я маю лише ту, з туалетним папером. Де справжня, я не знаю.
Спершу я подумала, що її забрали американці.
Поки не прочитала це.
Я знаю лише те, що й ти.
Чому я тобі не вірю?
Як ти не розумієш, що ми на одному боці?
Справді?
Поки ми тут сидимо, у ФРН ведуть переговори
із західними державами про кінець нашої НДР.
Навіть радянські товариші встромили нам ножа в спину.
Та невже?
Валіза — єдиний спосіб урятувати те, що ми створювали.
Ти справді не знаєш, де вона?
Але ти точно знаєш про її зв'язок з моєю мамою.
Твоєю мамою?
Вона зникла.
Їй погрожують. А це підкинули мені додому.
Наче радянський.
Є інші сили, які тобою цікавляться. І з ними не варто возитися.
Клео, нам краще працювати разом.
Ні за що.
Тепер я працюю лише на себе.
Ну що ж. Гаразд.
Можна?
До побачення, тітко Марго.
Мерзото.
Та мертва американка… Хто її грохнув?
Маю підозру, що це міг зробити Отто.
Ні, товариш генерал-полковник помер.
Не все так просто, Уве.
Уве, як добре, що ти поруч.
Справді?
Уве.
Ти мені потрібен.
Розумієш?
Завжди готовий, товаришко міністре.
Дідусь?
Не вплутуй мене. Якщо Бьотґер дізнається, що я виніс документи…
Знаю.
Дякую.
А це тобі.
Дуже дякую.
Дякую.
Холодна, як лід.
Ти б ще пізніше приїхав…
Це все?
-Не подобається — роби сам. -Так, я намагаюсь.
-Але цього дуже мало. -Ну пробач.
ЗВІТ КРИМІНАЛЬНИХ ЕКСПЕРТІВ
«Залишки вибухівки. "Семтекс" без маркування».
Це вже цікаво. Дідько, так!
І що там?
Треба поговорити з експертом з вибухівки.
Дякую. Побачимося вдома.
Хіба я дозволяв приводити когось? Хто це?
Це товариш з 25-ї танкової бригади.
Я Пьотр. Привіт.
Я ж тебе знаю.
Ти щось мутив із Клео.
Це суто бізнес.
Але платить вона погано.
Он як.
Спершу поглянь, що в нього є.
Погляньмо.
Що ж, це круто.
-Навіщо тобі це? -Досить запитань, Майку.
Відмінно.
Товаришу. Усе, забираємося. У мене справ по саме горло.
Дякую.
Не допоможеш?
Це не чіпай!
Майку, підійди.
Скоро ти мені знадобишся. Розумієш мене?
Мокра робота.
Мене підвищили.
-Підвищили? -Я працюю на товариша міністра.
Вона про мене високої думки. Ну, ти розумієш.
Ні.
Ну, там…
Я приваблюю її сексуально.
ВИБУХ НА «ОЛІМПІЙСЬКОМУ»: ДВОЄ ЗАГИБЛИХ
ЗНИЩ ВАЛІЗУ
Та щоб тобі!
Свене? Що ти тут робиш?
Серйозно? Кидаєш у мене гранату
і питаєш, що я тут роблю?
Досить нити. Це лише світлошумова граната.
Світ…
Боже!
-Моя бідолашна спірея! -Бідолашна спірея?
Ти зовсім божевільна? Ця штука вибухнула прямо біля мене.
Якщо я втрачу слух, Клео…
Тоді тікай, поки не трапилося нічого гіршого.
Клео, зачекай.
Ти погано чуєш?
Власне, так. Через ту штуку. Гаразд.
Чекай. Може, поговоримо?
Ні.
Я все розумію. Тобі здається, що я тебе підвів.
Я розумію.
А я почуваюся, ніби в мене стріляли й закидали ручними гранатами.
Тож ми поквиталися.
Клео, зачекай.
Дай мені хвилинку, прошу. Пробач.
На стадіоні «Олімпійський» підірвали американку.
Думаю, що це якось пов’язано з валізою.
І ще…
Ось звіти поліції.
Тут є вся інформація щодо цієї справи.
Я б хотів знову працювати з тобою разом. Що скажеш?
Розкажи, що знаєш, і я дам тобі це.
Адже схоже, що ми з тобою добре спрацювалися.
І не лише в плані роботи…
Ти хотіла вистрілити в мене з неї?
Так.
Ясно.
Я знаю, що дав маху.
Знаю, що втратив твою довіру.
До мене приходили із ЦРУ.
Мені пропонували працювати на них, і щоб я тебе зрадив.
А я їм відповів:
«Ні. Ні за що».
Бо я засвоїв свій урок.
Розумієш?
А ще та пані із ЦРУ сказала, що ти єдина,
хто може знайти ту валізу.
Чому я?
Це
одна
із багатьох частин головоломки,
які ми зможемо скласти разом як єдина команда.
Дай мені ще один шанс.
Будь ласка.
Смакота.
Це вишневе вино з Вердера.
Я, звісно, перепрошую, але скажи, що в ньому немає отрути.
Нема. У найгіршому разі заболить голова.
Отже, доповідай.
Машину підірвали за допомогою вибухівки «Семтекс».
Без маркування.
А «Семтекс» без маркування буває лише в…
-У Штазі. -Саме так.
Я припускаю, що Штазі мали шпигуна серед американців,
який підірвав машину й поцупив валізу.
Щойно з’ясуємо, хто цей шпигун,
і ми знайдемо валізу.
Гаразд, моя перша підозрювана —
Марго Гонекер.
Ні, тітка Марго не причетна.
Точно?
Шкода.
Файли з іменами агентів розвідки було знищено, так?
Залишається
твій дідусь.
Він був куратором агентів на заході. Так?
Можливо, ти знаєш когось,
хто знає того, хто може щось знати?
Так. Я декого знаю.
Справді?
От бачиш!
І як круто працювати разом за шкалою від одного до Свена?
Можеш іти.
Ми ж працюємо разом.
Це ти сказав.
А я сказала: «Що в документах?»
Ти розповів, тож тепер можеш іти.
Серйозно? Це ж…
Ні, так зовсім нечесно…
Гаразд. Поклади. Я вже йду.
Але лише тому, що я сам цього хочу.
-Віддаси документи? -Ні.
Гаразд, я тебе кинув, але якщо я колись…
Це так нечесно з твого боку!
Так нечесно!
Тупа…
вівця.
ЗВІТ КРИМІНАЛЬНИХ ЕКСПЕРТІВ
Чорт забирай, Свене!
Якого…
Яка прохолодна зустріч.
А ви хто?
Ми вже якось бачилися.
Не пригадую, де.
Може, опустиш пістолет?
Тоді ми зможемо спокійно поговорити.
Ні.
Тоді натисни на гачок.
Натискай.
Ну ж бо.
Стріляй.
Не виходить?
Дивно.
Ти ж вишколена чекістка
і не можеш усунути загрозу?
Ти й сама не знаєш,
чому не можеш вистрілити.
І це тебе лякає.
Хіба ні?
Клео.
Ми обоє шукаємо ту саму річ.
Я прийшов порадити тобі припинити пошуки.
Чому б це?
Це твоє.
Це останнє попередження.
ПАМ'ЯТІ РОБЕРТА ГАЛЛІНОВСЬКІ
Переклад субтитрів: Інеса Федорова