Zdravím soudruhu z KGB.
Poslala tě Olga?
Kleo?
Kleo!
Kleo, to je neskutečný, už mám levl tři.
Kde?
Quattuor Saxa. Ta hra s kostičkama od Ciany. Je boží.
Aha.
Co děláš?
Něco hledám.
Koukej. Poklad z tvýho dětství.
Co?
Mořskej koník.
Latinsky Hippocampus. Jmenuje se tak zvíře,
ale i ta část mozku, kde sídlí paměť.
Nepamatuješ si na svý dětství.
Hippocampus, paměť, dětství.
Paráda, můžu si ji vzít?
Jo.
Já to věděla.
Copak?
To je můj děda…
A tohle je ten Rus, co mi přines mořskýho koníka.
Hmm.
Ach. Rossbach, hnusný prase. Můj školitel z objektu Else.
Tvoje trojčlenka, co?
Stejně jako hyppocampus, paměť a dětství. A teď Rossbach, Rus, děda.
Vyřešíš to matikou. Musíš spočítat x.
Co je x?
Ten červenej kufr! To je část tvýho dětství,
na kterou jsi zapomněla. A kdo ho vlastně má?
Nejspíš agent Stazi na americký ambasádě. A tenhleten ví, kdo to je.
To je dobře. Můžu si to vzít?
Jo.
Pecka.
No já se snad picnu! Kleo! To je náhoda!
Jutto!
Neviděly jsme se věčnost.
Jo, fakt, to je náhoda.
Co tady děláš?
René pracuje támhle. Můj snoubenec.
Kdepak je Marko od závěsnýho mostu?
Marko od závěsnýho mostu začal bejt nudnej. Rozvedli jsme se.
Ach. Děti?
Ne. Ten malej hrášek jsem potratila.
To mě mrzí.
Ach. To nic. V osmým týdnu. Stejně jako ty.
Odkud víš, že jsem přišla o dítě?
Ach. Znáš naši republiku. Tady ví každej, kdy se druhej naposled uprdnul.
Tak co, dáme si kafčo?
Teď nemůžu, Jutto.
A co třeba zejtra zajít na pivko? Tak jako dřív?
Možná. Zatím.
Jo. Zatím.
Tady váš dezert. Čaj přinesu hned.
-Je to puding. -Moc dobře.
Naše republika už je tak daleko, že pouští vlastizrádce?
Ach, to s tou vlastizradou, mimochodem, to je vtipné, ukázalo se totiž,
že jsem jediná, kdo vlast nezradil. Můžu, že jo? Vypadá chutně. Žádný strach.
Naložím se zrádci tak, jak jste mě to naučil. Hmmm. Mařinka.
-Proč jemodrý a ne zelený? -Co chceš?
Mám dvě otázky.
Za prvé: kdo je tohle?
Ach. Soudruh Nikolai Zhukov.
Co teď dělá?
Netuším. Už věčnost jsem ho neviděl.
-Hm? -Jen si dej. Když ti chutná.
Na to neřeknu ne. A mám ještě jednu otázku.
Vy jste přeci až do konce školil operativní
složky ministerstva bezpečnosti. Kdo byl náš člověk u Amíků v Clayallee?
To nevím.
Já školil naše lidi. Nasazoval je tvůj děda. Ale, to víš sama nejlíp.
Nashledanou.
Přišla za mnou Kleo Straubová.
To není pěkný.
Čmuchá kolem. Mám ji…?
Ne. Převezmu si ji sám.
Dobře, soudruhu. Děkuji.
Ach. Kdopak to byl?
Moje matka.
Ách. Ona je Ruska?
Víte, co si myslím? Že to byl soudruh Zhukov. A ten je od KGB, že ano?
Odkud by měl celník vědět, kde je osobní složka někoho od Stazi?
Dělal na jejich ministerstvu. Ty složky spravoval.
Aha.
Soudruhu Reissere! Tak rád vás zas vidím! Měl byste pro nás chvilku?
Vlastně ne.
Príma!
Asi si nepamatujete, jak jsme se seznámili.
Ale mně uvízla v paměti jedna věc, co jste minule řekl o složkách rozvědky.
-Aha. -Říkal jste, že ty složky jsou pryč.
Neřekl jste, že byly zničeny, že jsou pryč. A já teď hledám jednoho agenta Stazi
a říkám si, jestli ”pryč” znamená, že ty složky prostě už jen
nejsou na ministerstvu.
Ticho!
Já nevím, o čem to mluvíte.
Tak jo.
A tohle by vám nepomohlo si vzpomenout?
Kruci.
Freddi, máš nějaký prachy?
Máte pěkný hodinky. No páni. S chronometrem! Safírový sklo.
Spadly z náklaďáku z Kurfürstendammu? Nebo dědictví?
Jo.
Co jo? Dědictví? Pokud vím, je ten model čerstvě na trhu.
Nový stojí baj voko pět a dvacet tisíc marek. Západních marek.
Brácho…
Je libo rohlíček?
Snad bychom měli soudruhu Reisserovi objasnit, s kým vlastně jedná.
Frederik Lionel Lembach. Kriminálka, oddělení podvody.
Podvody?
Ale já přece nic ne…
Jo! Udělal. Prodával jste ty složky. Udělám vám návrh.
Kolega Freddi ”ničitel” Lembach dokáže bejt
zapomnětlivej, když prozradíte komu.
No dobře. Já jsem kopie spisů prodal našim sovětským přátelům.
KGB.
Dneskačlověk musí koukat, aby se zavopatřil.
KGB.
Tak fajn.
No já se picnu. Náhoda. Co chceš od KGB?
Ehmm. Nevím, jak se to říká u vás, ale my říkáme: "Do toho je ti stará bela, Kleo."
Takže jsme oba zjistili to samý.
Jo? Fajn. No tak mluv. Copak jsi zjistila?
No, do toho je zase stará bela tobě.
Tak jo, vtipálku. Mám návrh. Ty mi řekneš, na co jsi přišla a já ti řeknu,
co vím já.
Nejdřív ty.
Ty, nejdřív.
No tak jo.
Chlap od KGB mě špicluje.
Zjevně chce červenej kufr a ten chlap nejspíš sedí támhle uvnitř.
Na rezidentuře KGB v Berlíně.
KGB v tom fakt jede? Jo? Och bože! Ty seš fakt špatná, nevíš nic, co?
Nezjistila´s vůbec nic a teď dolejzáš za mnou. Zapomeň! Vypadni.
-Nabídl jsem ti spolupráci a ty jsi… -Spolupracovali jsme a tys
mě podělal, vzpomínáš si?
-O tom chceš mluvit? Já jsem tě nepodělal. -Jo. Podělal! A potom ses nestyděl se se
mnou vyspat. Dobře. Moje chyba. Když jsem ti tak blbě důvěřovala.
-Tak fajn. Kleo, je mi to líto. -Jo. Mně taky, Svene. Mně taky.
Počkej, prosím. Kleo!
Kleo?
No to si sned děláš prdel.
Ach, sakra!
Tak jo, ehm, no dobře. Hej, zdravím, eh…
Já jsem Sven Petzold a…
Já družba!
Radši pojď se mnou.
Netuším, co mi říkáte.
Pojď se mnou. K autu.
S tebou…
Pojď se mnou. Honem, honem. Půjdeš se mnou.
Auá! Zatraceně, to… snad… jo…
Tak jdeme.
Jdeme. Jdeme. Pohyb.
Běž. Tak. Sem.
Srdečně vítej.
Áá Né, ne, ne, ne, ne, ne.
Posaď se, posaď se.
Tak jo. Au!
Ale já vůbec nic neudělal, jo? Ehm…
Pohodlně se usaď.
Proč?
Počkejte. Jen okamžik!
To je malér.
Stabilní, s dlouhou životností, bez škodlivin, místo ke spaní,
platforma s vyhlídkou a hřiště v jednom.
-Ha! To se mi zdá! -Nezdá.
A kde je ta micina?
Jak to mám vědět?
Dobrej.
Soudruzi.
Pokud jde o Kleo Straubovou. Nezdá se, že by bylo možné se se soudružkou sblížit.
Co znamená ”nezdá se”?
To znamená. Dělám na tom.
Nemáš na tom dělat, Jutto! Máš zajistit, aby se nám nepletla do cesty!
Pěkné škrabadlo. Pěkný večer.
Tak čauky a snad se brzy uvidíme!
Hm.
Snad se brzy uvidíme?
Ahoj.
Ehm, teda, netuším, co myslíte, že jsem udělal, ale skutečně není důvod,
abyste se mnou jednali jako s těžkým zločincem.
Žádný strach, příteli. Nikdo tě tu nemá za těžkého zločince.
Na to jsi až moc neškodný.
Soudruh Alexander Belov…
Ach táák…
Proč tu kolem čmucháš?
Ehm, jsem tady, protože máte něco, co potřebuju.
Přejdi k věci, tak co chceš?
Osobní složky Stazi. Informace o všech spolupracovnících
bezpečnosti, vím, že jsou tady.
Hm.
Počkej. Počkej, počkej, počkej, hele, hele, socialismus je v hajzlu.
A já ti něco řeknu o kapitalismu.
U nás se musí každej zajistit sám. Chápeš, co myslím?
Padesát tisíc.
-Marek? Východních? -Západních.
-Tak jo. -Je to problém?
Né. Vůbec ne. Fajn. Jo.
Zejtra. V deset hodin. Pánská sauna Rasputin.
Ehm. Jen otázečku. Nešlo by to jinde, než v sauně? Mám děsně nízkej tlak, ehm,
technickej tunel na výstavišti ve dvanáct. Hned pak jsem objednanej k holiči,
tak by se to hodilo, no.
Výstaviště, technickej tunel, ve dvanáct.
Moc dobře. Eh. Yes!
No to snad ne, štípněte mě, jsem snad ještě na tripu,
nebo co Thilo?! Thilo! Thilo!
Aáá! Starej kamaráde! Vypadáš dobře. Myslel jsem, že jsi pryč.
Na Sirius B. S tou princeznou!
Byl jsem, Dopi. Byl jsem.
Ale můj úkol tady ještě neskončil. Teda, tady na Zemi, myslím.
Pecka.
Co máš udělat?
Netuším. To mi neřekla. Moje princezna.
Ale Dopi, dneska večer konečně otevřem náš klub …
Vážně? Páni Thilo, to je paráda, že seš zpátky. Já už myslel, že musím klub
otevřít sám.
Poslyš, už jsi byl zamilovanej?
Doopravdy?
Doopravdy. Fakt pořádně.
Asi ne.
Řeknu ti, je to lepší nežtrip.
Holgre?
Co tady děláš?
Naše shledání jsem si představoval jinak. Chtěl jsem tě vidět.
Po takový době?
Jo. Zeď padla.
Deset let si říkám, jestli to nebyla největší
chyba mýho života. Že jsem o tebe nebojoval.
Nikdy ses mi už neozval, tak proč až teď?
Já ti psal, Kleo. Dopisy, celej rok. Každej tejden.
Žádný jsem nedostala.
Otto.
Jak se má?
Je mrtvej.
A teď bys měl radši jít.
Smím tě zas vidět?
To spíš ne.
SIRIUS B, PLANETA RAVE VELKÉ OTEVŘENÍ
To je super, že jsi přišla!
Díky za pozvání!
A co na to říkáš?
No paráda!
Hůů, hej, Kleo! Dáš si taky?
Nechci.
To je ale krásné, Kleo.
Odkud víš, jak se jmenuju?
Já vím všechno.
Všechno? To ti nevěřím.
Tatínek ti dal opravdu pěkný přívěsek.
Už musím domů na večeři.
Milí spoluobčané, před několika týdny byla podepsaná smlouva o měnové,
hospodářské a sociální unii mezi Spolkovou republikou Německo a Německou
demokratickou republikou. Němci ve Spolkové republice a v en dé er jsou nyní
-opět nerozlučně spojeni. -Dobrej.
Nejprve budou spojeni společnou měnou, společným řádem sociálního tržního
hospodářství a brzy budou spojeni také v jediném svobodném sjednoceném státě.
Já jsem Sabina. Jsem nová.
Nesu větve.
Co to děláš děvče? Chceš, aby mi explodovalo srdce?
Co vy slaboty?
Soudruh Alexander Belov…
Už jste zpátky z Malorky?
Ou…
Už zas ty, co?
A zahojenej.
Nech mě hádat. Kvůli tomu tady nejsi.
Prostě se ti po mně stýskalo.
Chci spisy agentů rozvědky.
Tak to nejsi jediná.
A?
Kleo. Dneska musí člověk koukat, jak se zajistit. Co takhle mi udělat nabíku?
Můžu ti nabídnout, že ti odstřelím koule.
Na to ty nemáš nervy.
Že nemám?
Ne.
Jak to?
Protože mi je toužíš pěkně vykouřit.
Ty čubko jedna.
Sám si vyhul.
Takže? Kde jsou ty složky?
Jsou to kopie. Mikrofilmy. Leží v Karlshorstu.
No vidíš.
Tak jdeme.
Můžu si aspoň vzít pantofle?
Ale jistě. Fn
Děkuji.
Tak jo. Paní, ta od CIA. Eh, hádám, že to není náhoda, že se zas vidíme.
Mrzí mě, že vás váš informátor zklamal.
Ehm, můj informátor? Netuším o čem to…
No ták…
Toho jstetaky deaktivovali? Paní Carmichaelová,
nechci se plést do vašich CIA věcí, ale nemůžete zabíjet lidi
jak se vám zachce!
Co je to?
Má poslední nabídka.
Pokud někdo dokáže přivést Kleo i červený kufr, jste to vy, pane Petzolde.
Vy.
Oo, jo, je to dost peněz. Co nutně potřebuju.
Hmm.
Průkaz CIA?
S mou fotkou? Sakrá! Spešl agent Sven Petzold, CIA.
Hmm.
Alexandře Alexandroviči
Pohov.
Hmm.
Chápu. Promiň, teď nemůžu mluvit.
Ahoj Sašo.
Ahoj Natálie. Jsem zpátky.
Ehm.
Jak se mají děti?
Děti se mají dobře. Děkuji.
To je kolegyně z Moskvy.
Dobrý den.
Dobrý.
Děti?
Žádný blbosti.
Ještě dneska.
Jo, jo, jo.
Prosím pěkně.
Hmm. Jde to.
Pozor! Je ozbrojená!
To je ona. Zajměte ji!
Odhoďte zbraň!
Věděla jsem, že ti mám ustřelit koule.
Neklaďte odpor!
Klid, soudruzi.
No tak. Pomalu.
Dobře. Přesně tak. Přesně tak.
Děvka!
Kde je? Chyťte ji! Stůj!
Stůj!
Chyťte ji! Chyťte ji!
Zastav! Stůj nebo střelím!
Stůj! Na zem! Na zem! Stát! Na zem!
Stát!
Stůj nebo střelím!
Stát! Na zem!
Ani hnout!
Na zem!
Sakra!
Dělej! Nastup!
Vidělas to? Měl jsem ještě ten tvůj slepej granát. A bům! Ha! V pohodě? Ukaž.
-To nic není. -Chci se jen podívat.
Není teď nejvhodnější chvíle říct: "Děkuju ti, milý Svene?"
Za co?
Jak za co, zachránil jsem ti život.
Kdo říká, žes mi zachránil život?
Zkrátíme to, jo? Já ti zachránil život, to je fakt. Ty nedokážeš poděkovat,
to je další fakt. A teď to mám u tebe.
Aha! A co? Smím li se zeptat
Ty složky. Jsou to ony?
Ty chci.
Víš, jakej je mezi náma dvěma rozdíl? Ty chceš ty složky, abys světu ukázal,
jak seš dobrej, že seš fakt frajer. Protože tobě jde jen o tebe.
Ne. Dřív mi šlo jen o mě. Teď mi jde o něco jinýho.
O něco mnohem většího. Ale tobě, tobě jde jen o sebe samotnou.
Jo. Máš pravdu. Jde jen o mě.
Jde o mou minulost o to, že je v ní prázdný místo.
Něco, na co si nemůžu vzpomenout.
A chci pochopit, chci pochopit proč jsem taková.
A víš co? To je zatraceně dobrej důvod. Upřímně? Nejlepší důvod, co můžeš mít.
Chci ti pomoct.
Smím? Prosím.
Fajn. Kouknem na to spolu.
Jo!
Krycí jméno Elza.
Ne.
Krycí jméno Schlosser.
Ne.
Krycí jméno Wunderlich.
Gustaf.
Né.
Krycí jméno Kropf.
Voníš jinak.
Zápaďáckej prášek na praní.
-Tak fajn. Krycí jméno Koch. -Jdete taky na…! Cotu děláte?
Zjitujeme, kdo byl náš člověk na americkým konzulátě.
Občas, když něco hledám, tak si počkám, až si to najde mě.
Tak jo.
Jdete na minigolf?
Uprostřed noci?
Jo.
Dneska ne, Thilo.
No tak jo.
Ciano, nechtěj!
A tady to máme!
DSZP - Stálé zastoupení ú es á v Západním Berlíně.
Počkej, počkej, DSZP znamená co přesně?
-Důstojník se zvláštním posláním. -Aha.
Krycí jméno Bear.
Objekt Moni.
A to znamená?
Konspirativní byt, do kterého se může v případě nebezpečí stáhnout.
Jasně, co jinýho.
Takže, to znamená, že máme podezření a to naše podezření zní:
"jeden DSZP, pod jménem Bear,
se schovává s červeným kufrem v objektu Moni.
Správně?"
Jo.
Tak už jen musíme zjistit, kde objekt Moni je!
My? Proč my?
Och bože, ty to víš a samozřejmě mi to neřekneš.
To nejde! To nejde!
Zachránil jsem ti život a ty s jediným partnerem, co ti vůbec
zbyl, jednáš jako s poslední onucí! Počkej! Tak mi otevři.
Jdu v klidu. Jdu v klidu.
Takovej domeček bych si taky moc přála.
Kde vlastně bydlíš na Síriu bé?
Nějak se mi začla motat hlava.
Ciano?
Opatrně.
Pěkně, pěkně pomalu.
Lehni si. Pozor na hlavu.
Thilo! Už je tu taxík?
Jakej taxík?
-Taxík, cos měl zavolat. -Jo ten. Přijede.
Co je jí?
Motá se jí hlava.
Kam vlastně jedeš?
Bělehrad.
Taxíkem?
Vlakem.
Přivezeš mi něco?
Jasně.
Čau.
Čááu.
Co tu zase děláš?
Jednou jsem udělal chybu, že jsem o tebe nebojoval,
Kleo. Už se to nestane, nedovolím, abys mě poslala pryč.
Zrovna vůbec nemám čas.
Ale jak to? Kam jedeš?
Do Bělehradu.
Taxíkem?
Vlakem.
-Zdravíčko. -Dobrý den.
To je všechno?
To jsem ti chtěl dát už před deseti lety. Ale už jsme se neviděli.
Je to kazeta. S našima písničkama.
Tos ji celý roky schovával?
Už to tak bude.
Díky.
Tak se měj dobře.
CENTRÁLA KGB MOSKVA
Ano, ano, vstupte!
Zdravím tě, Olga.
Co ty tady děláš?
Překvapená, hm?
Myslela jsem, že jsi…
Mrtvej.
V Berlíně!
Co chceš?
Neodmítnul bych čaj.
Tak si dej. Posluž si.
Zapeklitá situace, že?
Nerozumím.
Mluvím o tom…
… jak jsi na mě poslala ty svý gorily, aby mě zabily.
A teď tu stojím před tebou.
Plný života.
Soudruhu Zhukove…
… jako vždy sám sebe přeceňuješ.
Proč bych tě měla chtít zabít?
Také se tou otázkou zabývám.
Proč?
Myslel jsem, že jsi chytřejší.
Mně je úplně jedno, co si o mně myslíš! Chápeš?
Ano.
V tom je právě tvůj problém.
Hopla.
Haló?
Soudruzi…
Ano?
Můžeme začít.
Rozumím.
Moskva. Hlavní město sovětského svazu
je otřeseno vražednou sérií. Místní úřady zatím hovoří
o dvanácti mrtvých. Oběti pocházely z prostředí KGB a byly
členy Politbura komunistické strany.
Nezávislí pozorovatelé mají za to, že vraždy mají souvislost
s interním bojem o moc. Oběti byly přívrženci zavedeného
politického kurzu perestrojky a podporovaly
znovusjednocení Německa.
Čím blíž k ohni, tím dřív se spálíš.