Tovarășe agent KGB.
Olga te-a trimis?
Kleo?
Nu ai să crezi!
- Sunt la nivelul trei. - Unde?
Quattuor Saxa. Jocul Cianei cu cele patru blocuri.
E grozav!
- Tu ce faci? - Caut ceva.
Uite, un indiciu din copilăria ta.
Poftim?
Căluțul de mare.
Hipocamp în latină. Nu e doar numele animalului.
E și partea creierului care înmagazinează amintirile.
Nu puteai să-ți amintești copilăria. Hipocamp, memorie, copilărie.
Tare!
Pot să iau asta?
Da.
Știam eu.
Ce anume?
Acesta e bunicul meu.
Iar acesta e rusul care mi-a adus căluțul de mare.
Rossbach, nenorocitul ăla!
- Instructorul din Proiectul Else. - Ca regula de trei?
Ei bine, hipocamp, memorie, copilărie.
Doar că sunt Rossbach, rusul și bunicul.
Ca o ecuație matematică.
- Trebuie doar să rezolvi „x”-ul. - Care e „x”?
Servieta roșie.
Reprezintă partea copilăriei pe care ai uitat-o.
La cine e?
Probabil agentul Stasi din Ambasada Americană.
- Și el știe cine e ăsta. - E bine.
Îmi dai și asta?
- Da! - Bestial!
Nu pot să cred!
Kleo! Ce coincidență!
Jutta!
Nu te-am văzut de-un secol!
Da, ce coincidență!
- Ce cauți aici? - René lucrează acolo.
- E logodnicul meu. - Și Marco din Fangschleuse?
M-am plictisit de Marco din Fangschleuse.
- Am divorțat. - Ați avut copii?
Nu, am pierdut sarcina. Biata măzărică!
- Îmi pare rău. - Nu e mare lucru.
În a opta săptămână. Ca tine.
- De unde știi că am pierdut copilul? - Republica noastră!
Nu tragi un pârț fără să afle toată lumea.
Bem o cafea împreună?
Trebuie să plec, Jutta.
Poate bem cândva o bere împreună.
- Cum obișnuiam? - Poate. Pa!
Da, pa!
Ăsta da jeleu! Ador jeleul!
Sau îi spuneți „desert cu gelatină”?
- Jeleu. - Minunat!
Chiar atât a decăzut republica noastră
de eliberează trădători?
Amuzantă povestea cu trădătorii.
S-a dovedit că am fost singura care nu a trădat statul.
Îmi dați voie?
Arată delicios.
Nicio grijă.
M-am ocupat de trădători exact așa cum m-ați antrenat.
Vinariță dulce.
- De ce e albastră, nu verde? - Ce dorești?
Am două întrebări.
Mai întâi, cine e ăsta?
- Tovarășul Nikolai Jukov. - Ce pune la cale?
Habar n-am. Nu l-am văzut demult.
Mănânc-o tu dacă îți place.
Nu o să refuz.
Mai am o întrebare.
Până de curând, ați antrenat agenți
pentru departamentul de „misiuni speciale” ale Ministerului, nu?
Cine era spion la americanii de pe Clayallee?
Nu știu.
Eu instruiam oamenii.
Bunicul tău îi trimitea.
Dar tu știi asta mai bine decât oricine.
La revedere!
- Kleo Straub a venit la mine. - Asta nu e bine.
Își bagă nasul.
- Să acționez? - Nu, mă ocup personal de ea.
Recepționat, tovarășă. Mulțumesc.
Cine era?
- Mama mea. - E rusoaică?
Știi ce cred eu? Că era tovarășul Jukov.
Iar el e din KGB, nu-i așa?
De ce ar ști un grănicer unde se află dosarele Stasi?
A lucrat pentru HVA și era responsabil de ele.
Tovarășe Reisser! Ne revedem așa curând! Aveți câteva minute?
Nu chiar.
Excelent!
Nu vă amintiți prima noastră întâlnire,
dar mi-ați spus ceva despre dosarele de la HVA
și nu am uitat.
- Da. - Ziceați că dosarele au dispărut.
Au dispărut, n-au fost distruse.
Momentan sunt în căutarea unui agent Stasi și mă întreb dacă „dispărut” înseamnă
că nu mai sunt la HVA.
- Nu știu despre ce vorbiți. - Bine.
Și…
poate asta vă ajută să vă amintiți?
Rahat!
Freddi, ai niște bani?
Frumos ceas! Să fiu al naibii!
Cronometru, ecran de safir.
A căzut dintr-un camion pe Kurfürstendamm? Sau e moștenire?
- Da. - Ce anume?
O moștenire?
Din câte știu, e un model nou.
Costă în jur de 25.000 de mărci.
- Mărci din Germania de Vest. - Frate!
Croasant cu migdale?
Ar trebui să-i explicăm tovarășului Reisser cu cine are de-a face.
Frederick Lionel Lembach, poliția statală, Fraude.
Fraude?
- Dar n-am făcut nimic. - Ba da.
Ați vândut dosare.
Dar am o propunere pentru dv.
Colegul meu aici de față, „distrugătorul Freddi”,
ar da totul uitării dacă ne ziceți cui le-ați vândut.
Bine. Am vândut copii ale dosarelor
prietenilor noștri sovietici.
KGB.
Fiecare își vede propriul interes mai nou.
KGB!
Nu-mi vine să cred ce coincidență! Ce vrei de la KGB?
Nu știu cum o spuneți în Est, dar noi zicem: „Nu e treaba ta, Kleo!”
Se pare că am aflat același lucru.
Da? Bine. Spune, atunci.
Ce ai reușit să afli?
Asta, dragule Sven, nu e treaba ta.
Foarte amuzant.
Hai să facem așa. Spune-mi ce ai aflat.
- Și îți spun și eu ce știu. - Tu primul.
Tu prima.
Bine.
Mă spionează un agent KGB.
E clar că și el vrea servieta. Și sunt sigură că e acolo înăuntru.
În Secția KGB din Berlin.
KGB-ul e implicat în asta? Serios?
Doamne!
Ești praf la asta. Nu știi nimic, nu?
N-ai absolut nimic, iar acum vii târâș la mine.
Las-o baltă! Ieși!
- M-am oferit să cooperăm. - Am făcut-o.
- M-ai păcălit, da? - Vorbim despre asta acum?
- Nu te-am păcălit. - Ba da.
Asta nu te-a oprit să te culci cu mine.
Știu, a fost vina mea că am crezut în tine.
Bine.
Kleo. Îmi pare rău.
Și mie, Sven.
Și mie.
Așteaptă, te rog. Kleo?
Kleo?
Nu se poate!
Vino cu noi!
Băga-mi-aș!
Bună!
Veniți cu noi!
Sunt Sven Petzold.
- Veniți cu noi. - Sunt pașnic.
Vă mai cer o dată?
- Nu știu ce spuneți. - Jos din mașină!
Să vin cu voi?
Da, veniți cu noi. Așa.
Bine.
Fir-ar să fie! Da.
Înainte!
Haideți!
Opriți-vă!
Am ajuns.
Luați loc!
Nu!
Jos!
Bine.
N-am făcut nimic.
Stați liniștit.
Bine.
Așteptați!
Așteptați o secundă!
Ce naiba se întâmplă?
Stabilă, fiabilă, nu poluează,
cu spațiu de dormit, priveliște și loc de joacă.
- Nu se poate! - Ba da.
Unde e pisicuța?
Habar nu am?
Bună!
Bună, tovarăși!
Apropo de Kleo Straub,
abordarea prietenoasă nu pare că a funcționat.
- Ce înseamnă „nu pare”? - O să mai încerc.
Nu mai încerci nimic, Jutta!
Asigură-te că nu ne stă în cale!
Frumos loc de cățărat! O seară bună!
Pa, Jutta! Ne vedem curând?
„Ne vedem curând?”
Bună!
Habar nu am ce credeți că am făcut,
dar nu aveți motive să mă tratați ca pe un criminal periculos.
Nicio grijă, amice.
Nimeni nu te consideră un criminal periculos.
Ești mult prea inofensiv.
Tovarășul Alexander Belov… Ia te uită!
De ce ne dai târcoale?
Sunt aici pentru că aveți ceva ce îmi trebuie.
- Treci la subiect. Ce vrei? - Dosarele HVA.
Informații despre toți agenții Stasi. Știu că sunt aici.
Așteptați!
Stați! Ascultați!
Socialismul se duce naibii!
Să vă spun ceva despre capitalism.
În Occident, fiecare își vede de propriul interes.
Înțelegeți?
50.000.
- Mărci? Est-germane. - Vest-germane.
- Bine. - Sau e o problemă?
Nu. Nici vorbă. Nicio problemă.
Mâine, la zece, Sauna pentru bărbați Rasputin.
Întrebare. Doar la saună se poate?
Am tensiunea foarte scăzută.
Tunelul de aprovizionare al centrului de expoziții, la prânz.
Mă tund în apropiere după aceea, deci…
- Tunelul de aprovizionare al centrului. - Bine.
Da!
Să-mi bag una! Halucinez sau văd bine?
Thilo?
Thilo!
Bătrâne!
Arăți bine!
Credeam că te-ai dus pe Sirius B cu prințesa ta.
Am fost, Dopi. Am fost.
Dar misiunea mea nu s-a terminat.
Aici, pe Pământ.
Minunat!
- Ce ți-a mai rămas de făcut? - Habar n-am.
N-a spus.
Prințesa mea.
Dar deschidem clubul în seara asta, Dopi!
Serios? Thilo! Mă bucur că te-ai întors.
Credeam că trebuie să-l deschid singur.
Spune-mi, ai fost vreodată îndrăgostit?
Pe bune?
Da, pe bune.
Nu cred.
Ascultă-mă!
E mai frumos ca orice.
Holger?
Ce cauți aici?
Nu așa mi-am imaginat momentul.
Voiam să te văd, Kleo.
După atâta timp?
A căzut Zidul.
Zece ani m-am tot întrebat dacă marea greșeală a vieții mele
a fost că n-am luptat pentru tine.
N-am mai auzit de tine. De ce acum?
Ți-am scris.
Săptămână de săptămână, timp ce un an.
N-au ajuns la mine.
Otto.
El cum e?
E mort.
Ar fi mai bine să pleci acum.
Pot să te mai văd?
Nu e o idee bună.
PLANETA RAVE SIRIUS B MAREA DESCHIDERE
Kleo, mă bucur că ai venit!
Mulțumesc pentru invitație.
Ce părere ai?
E tare!
Bună, Kleo! Vrei și tu?
Nu, mersi.
E frumos, Kleo.
De unde îmi știi numele?
Eu știu totul.
Totul? Nu te cred.
Ce frumos colier ți-a dăruit tatăl tău!
Plec. E ora cinei.
Dragi compatrioți!
Acum câteva săptămâni, acordul
privind unirea financiară, economică și socială
dintre RFG și RDG a fost semnat.
Germanii din RFG și RDG sunt din nou…
Bună!
Eu sunt Sabine, fata cea nouă.
Nu știați că avem o colegă nouă, nu?
Nu.
Curând vor face parte din nou dintr-un stat liber și unit.
Crengile.
Ce faci, păpușă?
Vrei să-mi explodeze inima?
Hai, fătălăilor!
Tovarășe Alexander Belov! V-ați întors din Mallorca?
Iarăși tu?
- Te-ai vindecat bine. - Să ghicesc. Nu de aia ești aici.
- Ți-am lipsit? - Vreau dosarele de la HVA.
Nu ești singura.
Și?
Kleo,
trebuie să avem grijă de noi zilele astea.
- Ce-ar fi să-mi faci o ofertă? - Mă ofer să nu îți zbor boașele.
N-ai face-o.
Nu?
Nu.
De ce nu?
Pentru că ți-ar plăcea să le sugi.
Scorpie!
Suge-ți-le singur!
Așadar? Unde sunt dosarele?
Sunt copii. Microfilme. Sunt în Karlshorst.
Bravo!
Să mergem.
- Pot să-mi iau măcar șlapii? - Desigur.
Mulțumesc.
PARCARE
Bine.
Doamnă nu-știu-cum de la CIA.
Bănuiesc că această întâlnire nu e întâmplătoare?
Regret că informatorul ți-a tras clapa.
Informatorul meu? Habar n-am despre ce vorbiți.
Haide!
Rahat! L-ați dezactivat și pe el?
Doamnă Carmichael, nu vreau să mă amestec,
dar nu puteți ucide după bunul plac.
Ce e asta?
Oferta mea finală.
Dacă e cineva care poate să mi-o dea pe Kleo și servieta roșie,
acela ești dumneata, dle Petzold.
Dumneata!
Sunt mulți bani. E clar că am nevoie de ei.
Un permis CIA?
Cu chipul meu pe el?
Futu-i!
Agent special Sven Petzold de la CIA.
Alexander Alexandrovici.
Pe loc repaus!
Înțeleg, mulțumesc. Trebuie să închid.
Bună, Sasha!
Ce faci, Natalia? Totul bine?
Ce fac copiii?
Sunt bine, mulțumesc.
- E o tovarășă de la Moscova. - Bună!
Bună!
Copiii?
ETAJUL SUPERIOR
Nu face prostii.
Astăzi, dacă se poate!
Bine.
Poftim.
N-a fost așa greu.
Atenție! E înarmată.
Asta e! Am prins-o!
- Gata. - Aruncă arma!
Clar trebuia să-ți zbor boașele.
Nu mișca!
- Calmați-vă, tovarăși. - Haide.
Ușurel!
Așa.
Da, așa.
Nenorocito!
Stai!
Oprește-te!
Stai sau trag!
Stai! La pământ!
La pământ!
Oprește-te!
La pământ!
Băga-mi-aș!
Urcă! Haide!
Ai văzut?
Încă aveam grenada ta!
- Ești teafără? Să văd. - Da.
Voiam să văd doar.
Ar fi momentul potrivit să spui:
„Mulțumesc mult, dragă Sven.”
Pentru ce?
„Pentru ce?” Ți-am salvat viața.
Cine spune asta?
Să trecem la subiect. Ți-am salvat viața și gata.
Pur și simplu, nu poți să mulțumești. Îmi ești datoare.
- Cu ce, mă rog? - Alea sunt documentele?
Le vreau.
Știi care e diferența dintre noi?
Le vrei pentru a demonstra lumii cât ești de tare și de isteț.
- Ca de obicei, totul e despre tine. - Nu. Așa era.
E vorba despre ceva mult mai important.
La tine e vorba despre tine.
Așa e.
Ai dreptate.
E vorba de mine.
E vorba de trecutul meu și despre golul din el.
Ceva ce nu-mi amintesc.
Și vreau să înțeleg de ce sunt așa cum sunt.
Știi ce? Ăsta e un motiv al naibii de bun.
Sincer. E cel mai bun motiv.
Lasă-mă să te ajut.
Îmi dai voie? Te rog.
Bine. Le vom cerceta împreună.
Da!
Nume de cod Else.
Nu.
Nume de cod Schlosser.
Nu.
Nume de cod Wunderlich.
Gustaf.
Nu.
Nume de cod Kropf.
Miroși diferit.
- Detergent occidental. Thilo l-a luat. - Bine. Numele de cod Koch.
Vrei să vii la…
Ce cauți aici?
Încercăm să aflăm cine era omul nostru de la Consulat.
Uneori, când caut ceva, aștept ca acel lucru să mă găsească.
Bine.
- Vreți să jucăm minigolf? - Noaptea?
- Da. - Nu azi, Thilo.
Bine.
Ciana, nu vor.
Asta e!
AMS. Misiunea permanentă SUA în Berlinul de Vest.
Stai! AMS? Ce înseamnă asta?
- Agent în misiune specială? - Bun.
Nume de cod „Urs”.
Obiect Moni.
Și „obiect” ce înseamnă?
Casa conspirativă a AMS în caz de urgență.
Ce altceva ar putea fi?
Bine! Asta înseamnă că avem o teorie.
Teoria ne spune că acest AMS cu nume de cod „Urs”
se ascunde în casa conspirativă Moni cu servieta roșie, da?
Da.
Trebuie să găsim casa conspirativă.
Noi?
De ce noi?
Doamne! Tu știi unde și n-ai să-mi spui.
Nu poți face asta!
Ți-am salvat viața
și alegi să-ți tratezi singurul partener
ca pe un rahat!
Deschide…
Nu mă ignora!
Doamne!
Pleacă cu demnitate!
Pleacă cu demnitate.
Mi-aș dori o casă ca asta.
Ce ai pe Sirius B?
Brusc, am amețit.
Ciana?
Cu grijă.
Ușurel.
Vrei să te întinzi? Ai grijă la cap.
Thilo? A sosit taxiul?
Ce taxi?
- Cel pe care trebuia să-l chemi. - Acela? E pe drum.
- Ce-i cu ea? - E puțin amețită.
Unde te duci?
- La Belgrad. - Cu taxiul?
Cu trenul.
- Îmi aduci ceva? - Sigur.
Pa!
De ce te-ai întors?
Am făcut greșeala să nu lupt pentru tine. Nu o voi repeta.
Nu te las să mă alungi pentru că te temi de ce simți.
N-am timp de asta acum.
De ce? Unde te duci?
La Belgrad.
Cu taxiul?
Cu trenul.
- Bună! - Bună!
Asta e tot?
Voiam să-ți dau asta acum zece ani,
dar nu te-am mai văzut.
E o casetă cu piesele noastre de atunci.
Ai păstrat-o atâția ani?
Da.
Mersi.
Ai grijă de tine.
SEDIUL KGB MOSCOVA
Da, intră.
Ce mai faci, Olga?
Ce cauți aici?
Ești surprinsă?
Credeam că ești…
Mort.
…în Berlin!
- Ce vrei? - Un ceai ar fi bun.
Servește-te!
- E o situație cam stupidă. - Nu știu la ce te referi.
Mă refer
la dulăii pe care i-ai trimis să mă elimine.
Dar iată-mă aici, în fața ta.
Viu și nevătămat.
Tovarășe Jukov,
te supraestimezi, ca de obicei.
De ce te-aș ucide?
Asta mă întrebam și eu.
De ce?
Te credeam mai deșteaptă.
Nu dau doi bani pe ce crezi despre mine. Pricepi?
Da.
Exact asta e problema ta.
Hopa!
Alo?
- Tovarăși. - Da.
Începeți!
Am înțeles!
Moscova, capitala sovietică, e martora unei serii de crime.
Autoritățile au raportat 12 morți. Victimele ar fi avut legătură cu KGB-ul
și ar fi fost membri marcanți ai Partidului Comunist Sovietic.
Unii pun crimele pe seama luptei interne pentru putere.
Toți erau susținători
ai programului Perestroika al președintelui Mihail Gorbaciov
și a reunificării Germaniei.
Cine se joacă cu focul se poate arde.
Subtitrarea: Linda Pricăjan