Hej, KGB-kamrat. Var det Olga som skickade dig?
Kleo! Kleo?
Det här är helt galet.
-Jag är redan på nivå tre. -Var då?
Quattuor Saxa. Cianas spel med de fyra blocken. Det är så häftigt!
-Vad håller du på med? -Jag letar efter nåt.
Titta, en ledtråd från din barndom.
-Vad? -Sjöhästen.
Hippocampus på latin. Det är inte bara djurets namn.
Det är också delen av hjärnan som lagrar minnen.
Du minns inte din barndom. Hippocampus, minne, barndom.
Häftigt. Får jag ta den där?
Ja.
Jag visste det.
Vad då?
Det där är min morfar.
Och det där är ryssen som gav mig sjöhästen.
Rossbach, den dumma jäveln.
-Min instruktör från Objekt Else. -Som din regel om tre?
Lite grann som hippocampus, minne, barndom.
Men här är det Rossbach, ryss, morfar.
Som en matematisk ekvation.
-Du måste bara lösa "x". -Vad är "x"?
Den röda resväskan. Den representerar delen av din barndom som du har glömt.
Vem har den, egentligen?
Förmodligen Stasi-agenten på USA:s ambassad.
-Han vet vem det är. -Det är ju bra.
Kan jag ta det där också?
-Ja. -Schyst!
Det var som tusan!
Kleo! Vilket sammanträffande!
Jutta!
-Det var länge sen sist. -Ja, vilket sammanträffande!
-Vad gör du här? -René jobbar där borta.
-Min fästman. -Och Marco från Fangschleuse, då?
Jag tröttnade på Marco från Fangschleuse.
-Jag skilde mig. -Barn?
Nej, jag fick missfall. Stackars liten.
-Jag beklagar. -Det var ingen stor grej.
Åttonde veckan, precis som du den där gången.
-Hur vet du att jag fick missfall? -Du vet ju hur vår republik funkar!
Man kan inte ens fisa utan att alla andra vet om det.
Vad sägs om att ta en kaffe?
Jag måste iväg.
Vi kanske kan ta en öl nån gång?
-Så som vi brukade göra? -Kanske det. Hej då.
Ja, hej då.
Det var minsann en riktig gelépudding!
Jag älskar såna. Eller säger du "gelatindessert"?
-Gelépudding. -Toppen.
Är det så illa ställt med republiken att statsförrädare släpps?
Snacket om statsförräderi är lustigt.
Det visade sig att jag var den enda som inte förrådde staten.
Får jag smaka? Det ser så gott ut.
Men oroa dig inte. Jag tog hand om förrädarna precis så som du lärt mig.
Myskmadra.
-Varför är den blå och inte grön? -Vad vill du?
Jag har två frågor.
Först, vem är det där?
-Kamrat Nikolai Zhukov. -Vad håller han på med nu?
Ingen aning. Jag har inte träffat honom på länge.
-Varsågod och ät upp den, om det smakar. -Det tackar jag inte nej till.
Och nu min andra fråga.
Tills nyligen utbildade du väl agenter till ministerns "specialinsatsgrupp"?
Vem var vår man hos amerikanerna på Clayallee?
Jag vet inte.
Jag tränade vårt folk.
Din morfar skickade ut dem, men det vet ju du bättre än nån annan.
Adjö!
-Kleo Straub dök upp här. -Det är inte bra.
Hon snokar runt.
-Ska jag? -Nej, jag tar själv hand om henne.
Uppfattat, kamrat. Tack.
Vem var det?
-Min mamma. -Är hon ryska?
Vet du vad jag tror? Det där var kamrat Zhukov.
Och han är KGB, eller hur?
Varför skulle en gränsvakt veta var Stasis personalakter finns?
Han var på spaningsavdelningen och var ansvarig.
Kamrat Reisser! Tänk att vi ses så snart igen. Har du några minuter över?
-Egentligen inte. -Toppen.
Du minns ju inte vårt första möte.
Du sa dock en sak om spaningsavdelningens personalakter som jag kom ihåg.
-Just det. -Du sa att akterna var försvunna.
Inte förstörda, bara försvunna.
Just nu letar jag efter en Stasi-agent, och jag undrar en sak.
Betyder "försvunna" att akterna finns nån annanstans istället?
-Jag vet inte vad du pratar om. -Okej.
Men det här kanske hjälper dig att minnas?
Fan också.
Freddi, har du kontanter?
Schyst klocka du har där. Herrejävlar!
Kronometer, safirglas. Föll den av en lastbil på Kurfürstendamm? En släktklenod?
-Ja. -"Ja" till vad då? En släktklenod?
Så vitt jag vet är den här modellen helt ny, och då kostar den 25 000 mark.
-Västtyska mark. -Ser man på!
Mandelcroissant?
Vi kanske bör förklara för kamrat Reisser vem han har att göra med.
Frederick Lionel Lembach, delstatspolisen, bedrägeri.
Bedrägeri?
-Men jag gjorde ju inget. -Jo, det gjorde du.
Du sålde akterna, men jag har ett förslag till dig.
Min kollega, Freddi "förstöraren" Lembach här,
han kanske glömmer allt om du säger vem du sålde dem till.
Okej, jag sålde kopior av akterna
till våra sovjetiska vänner.
KGB.
Man måste se om sitt eget hus nuförtiden.
KGB.
Otroligt! Vilket sammanträffande! Vad vill du ha från KGB?
Jag vet inte hur man säger i öst, men här säger vi: "Det angår tamejfan inte dig."
Vi har visst fått reda på samma sak.
Jaså? Okej, berätta då. Vad fick du reda på?
Det, käre Sven, angår tamejfan inte dig.
Okej, jättekul. Låt oss göra så här. Berätta vad du fick reda på.
-Då berättar jag vad jag vet. -Du först.
-Okej, visst.
En KGB-agent spionerar på mig.
Han vill också komma åt den röda väskan. Den mannen befinner sig troligen där inne.
På Berlins KGB-högkvarter.
Är KGB inblandat i det här? Allvarligt?
Herregud! Du är så hemsk. Du vet inget alls, va?
Du hittade inte ett skit, och nu kommer du krälande tillbaka.
Glöm det, ut härifrån.
-Jag ville ju jobba ihop. -Det gjorde vi.
-Du blåste mig. Minns du? -Pratar vi om det nu?
-Jag blåste dig inte. -Jo, det gjorde du.
Och det hindrade dig inte från att ligga med mig.
Men det var väl mitt fel för att vara dum nog att lita på dig.
Okej. Kleo, jag är ledsen.
Ja, jag med, Sven. Jag med.
Vänta, snälla du. Kleo?
Kleo?
Det är fan inte sant!
Följ med.
Fan! Okej.
Okej. Hej.
Följ med oss.
Jag heter Sven Petzold.
-Följ med oss. -Jag är en vän.
Måste jag fråga igen?
-Jag fattar inte vad du säger. -Ut ur bilen!
Följa med er?
Ja, följ med oss. Så där ja, följ med oss.
Okej. Aj! Okej. För helvete, det…
Fortsätt gå.
Stanna. Nu är vi framme.
Gå in där och sätt dig.
Åh, nej.
Sätt dig.
Okej.
Jag har inte gjort nåt alls.
Luta dig tillbaka och slappna av.
Okej.
Vänta. Snälla, vänta, bara ett ögonblick!
Vad i helvete är det här?
Stabil, hållbar, giftfri, sovplats, utsiktsplattform och lekplats i ett.
-Det är inte sant! -Jodå.
Var är kissemissen nu?
Jag har ingen aning.
Hej.
Hej, kamrater.
Vad gäller Kleo Straub…
Ett vänligt tillvägagångssätt gentemot kamraten verkar inte funka.
-Vad betyder "verkar inte funka"? -Jag fortsätter försöka.
"Försök" inte, Jutta. Se till att hon håller sig ur vägen för oss!
Snygg klöspelare. Ha en trevlig kväll.
Hej då. Ses vi snart, kanske?
"Ses vi snart, kanske?"
Hej.
Jag vet inte vad du tror att jag har gjort,
men det finns ingen anledning att behandla mig som en farlig brottsling.
Oroa dig inte, min vän.
Ingen här tror att du är en farlig brottsling.
Du är alldeles för harmlös för det.
Kamrat Alexander Belov…
Ser man på!
Varför spionerar du häromkring?
Jag är här för att ni har nåt jag behöver.
-Kom till saken. Vad är du ute efter? -Spaningsdivisionens personakter.
Information om alla Stasi-agenter. Jag vet att de finns här.
Vänta. Hör på. Socialismen är körd.
Låt mig berätta nåt om kapitalismen.
Hos oss i väst måste alla se om sitt eget hus. Förstår du vad jag menar?
Femtiotusen.
-Mark? Östtyska mark. -Västtyska mark.
-Okej. -Eller blir det ett problem?
Nej, var inte fånig. Inte alls. Okej.
I morgon, klockan tio, Rasputins herrbastu.
En snabb fråga bara, är bastun det enda alternativet?
Jag har jättelågt blodtryck.
Leveranstunneln vid mässan vid lunchtid.
Jag ska klippa mig i närheten efteråt, och då kan jag…
-Mässan, leveranstunneln. -Bra.
Ja.
Dra på trissor! Är jag fortfarande påtänd?
Thilo?
Thilo!
Din gamla get! Du ser ut att må bra!
Jag trodde att du var på Sirius B med din prinsessa.
Det var jag, Dopi. Det var jag.
Men mitt uppdrag här är inte över.
-Här på jorden, menar jag. -Oj. Fantastiskt!
-Vad har du kvar att göra? -Ingen aning.
Det sa hon inte. Min prinsessa.
Men Dopi, först öppnar vi väl vår klubb ikväll?
Säkert? Thilo, det är toppen att ha dig tillbaka.
Jag trodde att jag skulle få öppna den alldeles ensam.
Säg mig, har du nånsin varit kär?
-Menar du på riktigt? -Ja, på riktigt.
Jag tror inte det.
Nu ska du få höra… Det är bättre än vilken tripp som helst.
Holger?
Vad gör du här?
Jag föreställde mig det här ögonblicket annorlunda. Jag ville träffa dig.
-Efter all denna tid? -Gränsen är ju öppen.
I tio år frågade jag mig själv
om mitt livs största misstag var att inte kämpa för dig då.
Jag hörde aldrig av dig. Vad handlar det om nu?
Jag skrev till dig.
Ett brev i veckan i ett helt år.
Jag fick inga.
Otto.
Hur mår han, då?
Han är död.
Det vore bättre om du gick nu.
Får jag träffa dig igen?
Det är ingen bra idé.
SIRIUS B, RAVE-PLANETEN STOR ÖPPNINGSCEREMONI
Kleo, jag är så glad att du kom.
Tack för inbjudan.
Vad tycker du?
Jättehäftigt.
Hej, Kleo. Vill du också ha?
Nej, tack.
Vad fint det är, Kleo.
Hur vet du vad jag heter?
Jag vet allt.
Allt? Jag tror dig inte.
Vilket fint halsband din pappa gav dig.
Jag måste hem och äta.
Kära landsmän!
Statsfördraget vad gäller valuta och ekonomisk och social union
mellan Förbundsrepubliken Tyskland och DDR skrevs under för några veckor sen.
Tyskar i Förbundsrepubliken och i DDR är återigen…
Hejsan!
Jag är Sabine, den nya tjejen.
-Jag visste inget om det, visste ni? -Nej.
Snart får de vistas i en fri och återförenad stat igen.
Kvistarna.
Vad gör du, sötnos? Vill du att mitt hjärta ska explodera?
Kom igen, era mesar.
Kamrat Alexander Belov!
Redan åter från Mallorca?
Du igen?
Det har läkt bra.
Du är väl inte här på grund av det?
-Har du saknat mig? -Jag vill ha spaningsagenternas akter.
Det är du inte ensam om.
Nå?
Kleo, nuförtiden måste man se om sitt eget hus.
Ge mig ett erbjudande.
Jag kan låta bli att skjuta pungen av dig.
-Det gör du inte. -Inte?
-Nej. -Varför inte?
Du skulle hellre vilja suga på dem.
Subba.
Sug på dem själv.
Nå, var är akterna?
Det är kopior. Mikrofilmer. De finns i Karlshorst.
Ser man på!
Då går vi.
-Kan jag få ta mina flip-flops? -Självklart.
Tack!
PARKERING
Okej…
Vad-du-nu-hette från CIA.
Jag gissar att det här mötet inte är en slump?
Jag beklagar att din informatör inte dök upp.
Min informatör? Jag vet inte vad du pratar om.
Kom igen.
Har du avaktiverat honom med?
Jag vill inte lägga mig i CIA-grejor, men man får inte döda folk när man vill.
-Vad är detta? -Mitt slutgiltiga erbjudande.
Om nån överhuvudtaget kan leverera Kleo och den röda resväskan,
så är det du, herr Petzold.
Du.
Det är väldigt mycket pengar, och jag behöver dem verkligen.
Ett id-kort från CIA?
Med mitt ansikte på?
Ja, jävlar!
Specialagent Sven Petzold från CIA.
Alexander Alexandrowicz.
Lediga.
Jag förstår, tack. Jag måste lägga på.
Hej, Sasha.
Hur mår du, Natalia? Är allt bra?
Hur mår barnen?
De mår bra, tack.
-Det här är en kamrat från Moskva. -Hej.
Hej.
Ungarna?
ÖVERVÅNINGEN
Gör inget korkat.
Gärna idag.
Ja.
Varsågod.
Det var ju inte så svårt.
-Se upp! Hon är beväpnad. -Där är hon. Jag har henne!
-Där är hon. -Släpp vapnet!
Jag borde ha skjutit pungen av dig!
Rör dig inte!
-Lugna ner er, kamrater. -Kom igen.
Långsamt.
Så där ja.
Ja, precis så där.
Skit också!
Sluta!
Stanna!
Stanna! Jag skjuter!
Stanna! Ner på marken!
Ner på marken!
Stanna!
Ner!
Helvete!
Hoppa in! Kom igen! Hoppa in!
Såg du det där? Jag hade din distraktionsgranat, och sen sa det pang!
-Är du okej? Får jag se. -Jag mår bra.
Jag vill bara se.
Nu vore det verkligen läge att säga: "Tack så mycket, käre Sven."
Varför det?
-"Varför det?" Jag räddade ju ditt liv. -Vem påstår det?
Låt oss prata allvar. Jag räddade ditt liv. Punkt slut.
Du förmår dig inte att säga "tack". Nu står du i skuld till mig.
-Vad blir jag skyldig? -Är det dokumenten?
Jag vill ha dem.
Vet du vad skillnaden mellan oss är?
Du vill ha dem till att bevisa för världen och dig själv hur cool och smart du är.
-Som vanligt handlar allt om dig. -Nej. Så var det förr.
Det handlar om nåt större nu, men för dig, just nu, då handlar det bara om dig.
Ja. Du har rätt. Det handlar om mig.
Det handlar om mitt förflutna. Det finns en lucka där. Nåt jag inte minns.
Och jag vill förstå. Jag vill förstå varför jag är som jag är.
Vet du vad? Det är en jäkla bra anledning.
Ärligt talat är det den bästa anledningen man kan ha. Låt mig hjälpa dig.
Får jag det? Snälla.
Okej, då. Vi undersöker det tillsammans.
Ja!
-Kodnamn Else. -Nej.
Kodnamn Schlosser.
Nej.
Kodnamn Wunderlich.
Gustaf.
Nej.
Kodnamn Kropf.
Du luktar annorlunda.
-Tvättmedel från väst. Thilo köpte det. -Okej. Kodnamn Koch.
Vill ni följa med till… Oj, vad håller ni på med här?
Vi tar reda på vem vår man på det amerikanska konsulatet var.
Ibland när jag letar efter nåt behöver jag bara vänta på att det hittar mig.
Okej.
-Vill ni spela minigolf? -Mitt i natten?
-Ja. -Inte ikväll, Thilo.
Okej, då.
Ciana, de vill inte.
Där har vi det!
O.P.S.U. Amerikanska beskickningen i Västberlin.
Vänta. O.P.S.U. Vad betyder det?
-Officer på särskilt uppdrag? -Ja.
Kodnamn Bear. Objekt, Moni.
Och "objekt" betyder?
Det är gömstället som O.P.S.U. retirerar till i nödfall.
Så klart, vad annars? Okej! Det betyder att vi har en spekulation.
Och spekulationen är att en O.P.S.U. med kodnamnet Bear
gömmer sig på gömstället Moni med den röda resväskan, eller hur?
-Ja. -Nu ska vi bara hitta gömstället.
"Vi?" Varför "vi"?
Herregud, du vet var det ligger, och säger inget.
Du får inte göra så här.
Jag räddade ditt liv, och du behandlar den enda partner du har kvar som skit!
Öppna… Ignorera mig inte!
Förbannat också!
Gå härifrån med värdighet.
Jag skulle också vilja ha ett sånt här hus.
Hur bor du på Sirius B?
-Jag känner mig yr helt plötsligt. -Ciana?
Försiktigt.
Ta det lugnt.
Behöver du ligga ner? Akta huvudet.
Thilo? Har taxin kommit än?
Vilken taxi?
-Den du skulle ringa på. -Den där, ja! Den är på väg.
-Vad är det med henne? -Hon är lite yr.
Vart ska du?
-Till Belgrad. -Med taxi?
Med tåg.
-Tar du med nåt till mig? -Visst.
Hej då.
Varför är du här igen?
Det var fel att inte kämpa för dig. Det händer inte igen.
Du ska inte få skicka iväg mig för att du är rädd för dina känslor.
-Jag har inte tid med det här just nu. -Vad? Varför inte? Vart ska du?
-Till Belgrad. -Med taxi?
Med tåg.
-Hej. -Hej.
Är det allt?
Jag ville ge dig det här för tio år sen, men sen såg jag aldrig mer röken av dig.
Det är en kassett med våra gamla låtar från då.
-Behöll du den i alla dessa år? -Det ser så ut.
Tack.
Sköt om dig.
KGB:S HÖGKVARTER, MOSKVA
Ja, kom in.
Hur står det till, Olga?
-Vad gör du här? -Blev du överraskad?
Jag trodde att du var…
Död.
…i Berlin.
-Vad vill du? -En kopp te vore trevligt.
Ta för dig.
-Vi har en lite kinkig situation. -Jag förstår inte vad du menar.
Det jag menar är att dina små blodhundar hade fått order att knäppa mig.
Men här står jag, rakt framför dig.
Vid liv och vid god hälsa.
Kamrat Zhukov, som vanligt överskattar du dig själv.
Varför skulle jag få dig dödad?
Det frågade jag mig själv också.
Varför?
Jag trodde du var smartare än så.
Jag skiter i vad du tycker om mig. Fattar du det?
Jajamän.
Och det är precis det som är ditt problem.
Hoppsan.
Hallå.
-Kamrater. -Ja.
-Sätt igång. -Uppfattat.
Den sovjetiska huvudstaden Moskva skakas av en serie mord.
Lokala myndigheter rapporterar 12 döda. Offren tros ha kopplingar till KGB.
Alla var medlemmar i politbyrån i Sovjets kommunistparti.
Oberoende observatörer säger att det är en intern maktkamp.
Alla offren stödde president Mikhail Gorbatjovs perestrojka
och var för Tysklands återförening.
Den som leker med elden blir lätt bränd.
Undertexter: Mats Nilsson