Вітаю, товаришу з КДБ.
Тебе Ольга підіслала?
КЛЕО
Клео?
Клео!
Клео, та це ж здуріти можна. Я вже на третьому рівні.
Де?
У Кватор Закса. Це гра в чотири кубики від Сіани. Дуже крута!
Ага.
А ти що робиш?
Шукаю дещо.
О, ти диви. Це той спогад із твого дитинства.
Що?
Ну, морський коник.
А латиною - гіпокампус. Так називається не тільки риба,
а й відділ мозку, що відповідає за пам'ять.
Ти казала, що не пам'ятаєш свого дитинства. Гіпокамп, спогади, дитинство.
Оце круть. Можна собі взяти?
Так.
Гм.
Так і знала.
Що саме?
Це мій дідусь.
А оце… росіянин, що приніс мені морського коника.
А. Росбах, тупий козел.
Це мій інструктор з об'єкту "Ельзе".
Як "правило трійки", ге?
Ну, як гіпокамп, спогади, дитинство. Тільки… Росбах, росіянин, дідусь.
Тут є математичний розв'язок. Треба лише знайти той ікс.
Який ікс?
Та червона валіза. Це і є та частина дитинства,
яку ти забула. Хто ж забрав її собі?
Імовірно, якийсь агент штазі в американському
посольстві. І оцей знає, хто це.
От і чудово. А це можна взяти?
Так.
Супер!
Чорт забирай! Клео! Який збіг обставин.
Ютто!
Слухай, ми вже років сто не бачились.
Так, авжеж, оце зустріч!
Що ти тут робиш?
Та, просто Рене працює тут. Це мій наречений.
А де ж твій Марко з Фанґшльойзе подівся?
Я геть знудилася з Марко з Фанґшльойзе, тому… ми розлучились.
А. Діти є?
Ні. У мене був викидень, тож не склалося.
Мені шкода.
Та й грець із ним. Вісім тижнів, як у тебе тоді.
Звідки ти знаєш, що я тоді дитину втратила?
Ай! Чутки хутко розповзаються. спіткнутись не встиг,
а скажуть ногу зламав.
Що скажеш? Може, десь кавусі вип'ємо?
Не маю часу, Ютто.
Тоді, може, якось на пиво сходимо? Як колись.
Може… Цьомки.
Так, цьомки.
Мм.
О! Оце желе, я розумію! Я желе просто обожнюю. Чи ви кажете "їжа богів"?
-Просто желе. -Супер.
Невже наша республіка докотилася до того, що випускає зрадників?
А, цей прикол зі зрадою дуже дотепний. До речі, з'ясувалося я тут єдина,
хто не зрадив державу.
То я скуштую, добре? Апетитно на вигляд. Але не хвилюйтесь.
Я вчинила зі зрадинками так, як ви мене навчили.
Ммм! Жасминник. А чого блакитний, а не зелений?
Чого ти хочеш?
У мене є два питання.
По-перше, я хочу знати, хто це такий?
А. Товариш Ніколай Жуков.
Чим він займається?
Не знаю. Я його сто років не бачив.
-Гм? -Можеш їсти. Якщо смакує.
Не відмовлюсь. А тепер друге питання.
Донедавна ви навчали оперативників для спецзагонів міністерства, правильно?
То хто був нашою людиною в американців на Кляйалеє?
Гадки не маю.
Я наших людей лише навчав. А твій дідусь давав їм завдання. Але… ти це добре знаєш.
До побачення!
До мене приходила Клео Штрауб.
Це недобре.
Вона щось винюхує. Мені…?
Ні, я сам розберуся.
Добре, товаришу. Дякую.
З ким розмовляли?
Зі своєю мамою.
А, вона росіянка?
Знаєте, що я думаю? Це був той товариш Жуков. А він із КДБ, еге ж?
Звідки тому прикордоннику знати, де зараз особові справи штазі?
Та ж він працював на розвідку й відповідав за ті справи.
Товаришу Райсер! От ми й знову зустрілися. Приділіть нам хвилинку?
Зараз ніяк.
Супер.
Я знаю, що ви не згадаєте нашої першої зустрічі,
але те, що ви тоді сказали про особові справи
працівників розвідки, вбилося мені в пам'ять.
-Та невже. -Ви тоді сказали, що документів нема. Але
ви не сказали, що їх знищено. Просто нема.
Я зараз розшукую одного агента штазі, тож мені цікаво, може,
ці документи просто більше не в управлінні розвідки?
-Тихо! -Я не розумію, про що йдеться.
Окей.
Тоді… може, це освіжить вам пам'ять?
Чорт.
Фредді, в тебе готівка є?
А нічогенький у вас годинник. Хай йому грець! Хронометр, сапфірове скло.
Випав з вантажІвки на Курфюрстендамм? Чи у спадок дістався?
Так.
Що саме "так"? У спадок?
Наскільки мені відомо, це модель з нової колекції.
Коштує близько двадцяти п'яти тисяч марок. Західно-німецьких.
Ого.
Мигдалевий рогалик?
Може, нам варто пояснити товаришеві Райсеру, з ким він, власне, має справу?
Фредерік Ліонель Лембах. Поліція, відділ шахрайств.
Шахрайств?
Але ж я нічого не зробив…
А от і зробили. Ви продали ті папери. Та я маю для вас пропозицію.
Мій колега Фредді "Винищувач" Лембах може раптом усе це забути, якщо ви нам скажете,
кому їх продали.
Ну гаразд. Я продав…
копії цих документів декому
з наших радянських друзів.
КДБ.
Такі часи настали, що треба самому про себе дбати.
КДБ.
Мгм.
Не вірю своїм очам! Оце так збіг. Чого ти хочеш від КДБ?
Ммм… Я не знаю, як там у вас на сході, але у нас люди кажуть:
"Це не твоє собаче діло, Клео".
Схоже, ми з тобою про те саме дізнались.
Та невже? Добре, тоді вивалюй. Про що ти таке дізналася?
Це, любий Свене, не твоє собаче діло.
Добре, гумористко. Зробимо так: ти кажеш мені, що ти накопала, а я кажу, що я знаю.
Тоді ти перший.
Ти перша.
Ай, хай і так.
Один чувак із КДБ пасе мене. Йому теж потрібна червона валіза.
І цей чувак, найімовірніше, сидить отам, у резидентурі КДБ в Берліні.
То КДБ справді тут замішане? Так?
О боже! То ти справді невдаха. Ні біса не знаєш?
Сама нічого не накопала й приповзла сюди на пузі. І не мрій, вали звідси.
-Я ж тоді пропонував працювати разом. -Ми вже працювали разом. Ти
мене підставив. Уже забув?
Хочеш про це поговорити? Я тебе не підставляв!
От і підставляв. І тобі це не завадило ще й потім зі мною переспати. Та пусте, сама
винна, що повелася й повірила тобі.
-Гаразд, Клео. Мені дуже шкода… -Так. Мені також, Свене. Мені також.
Зажди, будь ласка. Клео?
Клео?
Та ти знущаєшся!
Ходімо, товаришу.
От бляха!
Окей, ем… Усе ясно. Гей, привіт, ем…
Добре… Я… Мене звуть Свен Петцольд, ем…
Я… Дружба.
Я не тямлю, що ви кажете.
Ану виходь із машини.
Іти з вами?
Так, виходь з машини. Ну ж бо, вперед, ходімо зі мною.
Добре. Ай! Добре. Бляха-муха, це… Так. Так, так.
Давай, давай. Йди, йди.
Рухайся.
Давай, давай.
Іди-йди. Так, сюди.
Ласкаво просимо.
От чорт. О, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні.
Сідай, сідай.
Добре, добре.
Я нічого не порушував, ясно? Ем…
Бувай здоров.
Гаразд, ем… Зачекайте, я…
Будь ласка, зачекайте хвилиночку! Е…
Що ж це за срака така?
Стійкий, дуже довговічний, нетоксичний, є спальне місце,
оглядовий майданчик та ігрова зона - все в одному.
-Ха! Не може бути. -Повір.
Де ж вона ходить, твоя кішка?
Звідки я знаю?
Здоров.
Вітаю, товариші.
Стосовно Клео Штрауб. Мені здається,
що дружній підхід до нашої товаришки не мав успіху.
Що означає оте "мені здається"?
Я спробую ще, побачимо.
Ти мала не пробувати, Ютто. Ти мала зробити так, щоб вона не заважала нам.
Класна кігтеточка. Гарного вечора.
Е, бувай, Ютто. Скоро побачимося, так?
Гмм.
Скоро побачимося, так?
Вітаю.
Ем… Слухайте, я не знаю, в чому ви мене підозрюєте,
але у вас немає жодних підстав ставитися до мене як до злочинця, окей?
Не хвилюйся, друже, ніхто не вважає тебе небезпечним злочинцем.
Для цього ти надто сумирний.
Товариш Александр Бєлов.
Ну-ну.
Що ти тут рознюхуєш?
Ем… Я сюди приїхав, бо у вас є те, що мені треба.
Ближче до суті. Чого тобі?
Мені треба особові справи відділу розвідки.
Інформація про всіх оперативників держбезпеки.
І я знаю, що папери тут.
Мгм.
Чекай-но. Чекай-но. Чекай, чекай, чекай, чекай, чекай, чекай, чекай, чекай.
Слухай. Ваш соціалізм - у повній сраці,
і я хочу тобі дещо сказати про наш капіталізм.
У нас кожен сам має про себе дбати. Розумієш, про що я?
П'ятдесят тисяч.
-Марок? Східних…? -Західних.
-О-Окей. -Чи для тебе це проблема?
Ні. Ти що. Зовсім ні. Гаразд.
Завтра о десятій, чоловіча сауна "Распутін".
Ааа… Чоловіча сауна "Распутін".
Ем… М-маленьке питання, ем, може, зустрінемося деінде, не в сауні?
У мене просто тиск низький страшенно. Ем…
Евакуаційний тунель у виставковому центрі опівдні.
Я там записаний на стрижку в перукарні поряд, тому мені було б зручно…
Виставковий центр, тунель, опівдні.
Прекрасно. Так.
Вааау!
В рот мені ноги, очам не вірю! Я що, досі під кайфом чи як? Тільо?!
Тільо! Тільо! Ааа! Привіт, чортяко! Який крутий прикид. Я думав,
що ти полетів на Сиріус Б зі своєю принцесою.
Я був там, Допі. Був.
Та мою місію тут ще не завершено. Тобто… тут, на Землі, розумієш?
Вау. Дивовижно.
А що треба зробити?
Гадки не маю. Вона не сказала. Моя принцеса.
Але, Допі… Сьогодні ми з тобою відкриємо наш клуб, ге?
Серйозно? Ох, Тільо, як добре, що ти повернувся. Я вже думав, що доведеться
самому цей клуб відкривати.
Скажи, а ти когось кохав у житті?
По-справжньому?
Авжеж. По-справжньому.
Мабуть, ні.
Повір мені, краще ніж прихід ловити.
Гольґер?
Що ти тут робиш?
Я уявляв собі нашу зустріч трохи інакше. Я хотів тебе побачити, Клео.
Через стільки років?
Ну так, Стіни ж нема.
Десять клятих років я питаю себе: чи це не найбільша моя помилка,
що я відмовився боротися за тебе?
Та я ж відтоді про тебе й не чула. То що ж тепер?
Але ж я тобі писав, Клео. Листи. Цілий рік, щотижня.
Я не отримала жодного.
Отто.
Як у нього справи?
Помер.
А тобі краще вже піти.
А як щодо зустрічі?
Це погана ідея.
Сиріус Б. Планета рейву. Урочисте відкриття
Клео, як же добре, що ти прийшла!
Дякую за запрошення!
Ну, як тобі в нас?
Дуже круто.
Уууу!
Гей, Клео. Ти будеш?
Ні, дякую.
Дуже красиво, Клео.
Звідки ти знаєш моє імʼя?
Я все знаю.
Усе? Я тобі не вірю.
Цей гарненький кулончик тобі татусь подарував.
Мені час додому. Вечеряти.
Шановні співвітчизники! Кілька тижнів тому було підписано
угоду про фінансове,
економічне
та соціальне об'єднання Федеративної Республіки Німеччини і Німецької
Демократичної Республіки.
Німці Федеративної Республіки та НДР знову стали єдиним і неподільним народом.
Привіт!
Спочатку це буде завдяки спільній валюті та спільним правилам соціальної ринкової
-економіки. -Мене звуть Сабіне, я новенька. -А згодом
вони знову житимуть у вільній та єдиній країні.
Ні.
Нові віники.
Що це ти робиш, лялю? Хочеш, щоб у мене серце розірвалось?
Чого ви, слабаки?
Товаришу Александр Бєлов.
Уже повернулися з Майорки?
О.
Ооо. Усе вже загоїлось.
А-а.
Ти що, за мною скучила?
Я хочу особові справи агентів розвідки.
Не тільки ти хочеш.
То й що?
Клео, у наш час кожен має дбати про себе. То, може, ти мені щось запропонуєш, гм?
Я можу запропонувати не відстрелити тобі яйця.
Ти на таке точно не зважишся.
О, я не зважуся?
Ні.
Чому?
Бо ти занадто хочеш їх посмоктати.
Сука.
Сам смокчи.
Ну що? Де документи?
Це копії. Мікроплівки. Вони у Карлсгорсті.
Добре.
Тоді вперед.
Капці хоч узути можна?
Звісно.
Дякую.
Оппа!
Окей, ем, фрау Як-вас-там, ем, із ЦРУ. Е, я припускаю, що ми не випадково з вами
-тут зустрілися. -Мені шкода, що ваш
інформатор вас продинамив.
Е… мій інформатор? Я гадки не маю, про що ви кажете. Якби…
Бляха, ви його теж деактивували? Послухайте, фрау Кармайкл.
Я не хочу втручатись у ваші цеерушні справи, та не добре вбивати людей,
коли вам схотілось.
Це що таке?
Це остання пропозиція.
Якщо хтось і зможе дістати нам Клео та червону валізу, це ви, містере Петцольд.
Ви.
О, ем… Це купа грошей, які… мені дуже потрібні.
Гмм?
Ее…
Посвідчення ЦРУ?
Гмм.
З моїм обличчям? О, бляха! Спеціальний агент Свен Петцольд із ЦРУ.
Гмм.
Александре Александровичу.
Вітаю.
Мгм.
Привіт, Сашо.
Вітаю, Наталіє Владіміровно. Я повернувся.
Мгм.
Як там ваші діти?
Ммм.
У дітей усе добре, дякую.
Це співробітниця з Москви.
Добрий день.
Добрий.
Діти?
Тільки без дурниць.
Головне - не поспішай.
Так, так, так.
Ось, будь ласка.
Гмм, ти зміг.
Обережно! Вона озброєна.
Ось вона. Ми її взяли.
Кидай зброю! Не рухайся!
Краще б я тобі таки яйця відстрелила!
Спокійно, товариші.
Давай.
Повільно.
Отак.
Так, отак, отак.
Сука!
Де вона?
Хапайте її!
Стій!
Хапай її!
Стій! На землю! Стояти! На землю!
Стій!
Стій! На землю!
Лягай на землю!
Стояти.
Сука!
Застрибуй! Ну ж бо! Швидше!
Ти це бачила? Я прихопив твою світлошумову гранату,
а тоді - бум! Так! Ха! Ти хоч ціла? Покажи.
-Усе гаразд. -Я просто хотів подивитися.
Здається, зараз саме слушна мить сказати: "Щиро дякую, любий Свене".
За що?
Як це, за що? Я тобі щойно життя врятував.
Хто тобі сказав, що ти врятував мені життя?
Ближче до суті, так? Я врятував тобі життя, і це факт.
Ти не можеш навіть подякувати. Це другий факт. Та тепер ти моя боржниця.
Ага. Що ж саме я тобі винна?
Це в тебе документи там?
Вони мені й треба.
Ти знаєш, чим ми відрізняємось? Ти хочеш документи,
щоб довести собі й усьому світу, який ти крутий і розумний.
Бо, як завжди, ти думаєш лиш про себе.
Ні. Колись я думав лиш про себе. Зараз ідеться про дещо інше,
про дещо набагато важливіше. А от ти, ти в нас думаєш тільки про себе.
Так. Авжеж. Я думаю про себе.
Ідеться про моє минуле. У ньому велетенська прогалина.
Щось таке, про що я ніяк не згадаю.
А я хочу зрозуміти. Зрозуміти, чому я стала такою, як є.
Знаєш що? Це… таки дуже поважна причина. Чесно… Кращої причини годі й шукати.
Дозволь тобі допомогти.
Можна? Будь ласка.
Добре. Пошукаємо правду разом.
Так!
Позивний Ельзе.
Ні.
Позивний Шлоссер.
Шлоссер
Ні.
Позивний Вундерліх.
А-а.
Ґустаф.
Ні.
Позивний Кропф.
А-а.
Ти пахнеш якось інакше.
Західний пральний засіб. Тільо купив.
-Добре. Позивний Кох. -А давайте підемо… Воу! Що ви тут робите?
Ми намагаємося з'ясувати, ким був той чоловік з американського консульства.
Часом, коли я щось шукаю, я чекаю, поки воно мене знайде.
Окей.
Пограємо в міні-гольф?
Просто серед ночі?
Так.
Не сьогодні, Тільо.
Зрозуміло.
Сіано, вони не хочуть.
А оце вже дещо!
ОНСЗ. Постійна місія США у Західному Берліні.
Чекай, чекай, чекай. ОНСЗ… А що це, власне, означає?
-Офіцер на спеціальному завданні? -А, точно.
Позивний - Бер.
Об'єкт "Моні".
Ну… а це що?
Це конспіративне житло, куди має відступити ОНСЗ у разі небезпеки.
Ясно, що б це ще було?
Зрозуміло! Отже, ми можемо зробити висновок,
а висновок такий. Якийсь ОНСЗ з позивним Бер ховається
з червоною валізою на об'єкті "Моні", правильно?
Так.
Отже ми маємо лише з'ясувати, де цей об'єкт Моні.
Ми? Чому "ми"?
О боже, ти знаєш, і, звісно, мені не скажеш. Так не піде. Так не можна.
Не можна! Я тобі, бляха, життя врятував, а ти ставишся до свого напарника, єдиного,
як до останнього шматка лайна! Що… Не ігноруй мене!
Бляха! Піди гідно. Піди гідно.
Я б теж хотіла мати такий будинок.
А яке у тебе житло на Сиріусі Б?
Щось мені раптом стало недобре.
Сіано?
Обережно.
Так, так, поволі.
Може, тобі краще лягти? Голова.
Тільо? А таксі вже приїхало?
Яке таксі?
Те таксі, яке ти мав викликати.
А, те. Їде уже.
Що з нею?
У голові запаморочилось.
А куди ти зібралася?
У Белград.
На таксі?
Потягом.
Ти мені щось привезеш?
Аякже.
Бувай.
Чому ти знову тут ошиваєшся?
Колись я відмовився боротися за тебе. Більше такого не буде.
Я не дозволю мене спекатися лиш тому, що ти боїшся своїх почуттів, Клео.
Я не маю на це часу зараз.
Що? Чому це? Куди ти їдеш?
У Белград.
На таксі?
Потягом.
-Добридень. -Добридень.
Це усі речі?
Хотів тобі це подарувати ще десять років тому, але ми… так і не побачилися.
Там звичайна касета. З нашими старими піснями тих часів.
Ти стільки років її зберігав?
Вочевидь так.
Дякую.
Бережи себе.
Штабквартира КДБ Москва
Так, заходьте.
Здрастуй, Ольго.
Що ти тут робиш?
Здивована?
Трохи є. Я думала, ти…
Вбитий.
…В Берліні.
Ну…
Чого ти хочеш?
Від чаю б не відмовився.
То бери, пригощайся.
Ніякова ситуація, правда?
Не розумію, про що ти.
Я про те,
що твої маленькі лягаві мали вбити мене.
А зараз я стою перед тобою…
…повен життя.
Товаришу Жуков,
ти, як завжди, переоцінюєш себе.
Навіщо мені тебе вбивати? Подумай, гм?
Мене теж хвилює це питання.
Навіщо?
Я думав, ти хитріша.
А мені байдуже, що ти про мене думаєш. Зрозумів?
О, так.
Саме в цьому твоя проблема.
Опа.
Алло?
Товариші.
Так?
Можна починати.
Починаємо.
Москва. Радянською столицею прокотилася
хвиля вбивств. Правоохоронці повідомляють
про дванадцять убитих.
Жертви мали зв'язки з КДБ й були членами політбюро компартії Радянського союзу.
Незалежні спостерігачі пов'язують ці вбивства з боротьбою за владу.
Усі жертви були прихильниками політичного
курсу
перебудови президента Михайла Горбачова й підтримували возз'єднання Німеччини.
Хто ближчий до вогню, той перший згорить.