‫- מסעדת "הטרקלין" -‬
‫חברים יקרים,‬
‫אני שמח שסוף סוף התאחדנו‬
‫לארגן את מתקפת הנגד‬ ‫האנטי-אימפריאליסטית שלנו באופן מעשי.‬
‫המטרה של הקולקטיב שלנו חייבת להיות‬
‫הפעלת המבנים הארגוניים של מבצע "לודש".‬
‫יישומם בהתאם בשטח מערב גרמניה‬
‫ובכך לחבר את מערב גרמניה עם מזרח גרמניה.‬
‫כבר יצרנו קשר עם חברינו במערב גרמניה.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫החבר רוסבאך,‬
‫עם כל הכבוד,‬
‫המשא ומתן בין האמריקאים וגורבצ'וב נראה‬
‫לקראת הסכם.‬
‫בעוד כמה ימים,‬ ‫מערב גרמניה תממש את האיחוד הכספי,‬
‫דבר שהעם שלנו חוגג.‬
‫אתה באמת חושב שהתוכניות שלנו מציאותיות?‬
‫לא יהיה איחוד כספי.‬
‫החבר השרה נמצאת בקשר ישיר‬ ‫עם הנהגת הקג"ב החדשה.‬
‫יש לנו משהו שיאפשר לנו‬ ‫לקבל כל מה שנרצה מהאמריקאים.‬
‫מגניב. זה מגניב.‬
‫חברים.‬
‫למרבה הצער, אני חושבת שיש לנו…‬
‫בעיה רצינית.‬
‫אין לנו דבר להשתמש בו נגד האמריקאים.‬
‫לא קיבלנו את ההסכם.‬
‫- קליאו -‬
‫- ארנסט תלמאן -‬
‫ואו, תקשיבי לזה.‬
‫"החל מרגע זה, גרמנים ממזרח ומערב‬
‫"יוכלו לחצות את הגבול ללא הפרעה‬
‫"מתי ואיפה שהם רוצים."‬
‫זה עיתון מהיום?‬
‫כן.‬ ‫-זה טוב.‬
‫מה טוב?‬ ‫-נראה שההסכם לא הגיע ליעדו.‬
‫אז עדיין יש לנו סיכוי טוב ליירט אותו.‬ ‫תחזיק את זה.‬
‫אין כאן שום דבר. שום נקודת מסירה.‬
‫שום לודש. שום הסכם. שום דבר.‬
‫קימברלי שיקרה לנו?‬ ‫-אין פה שום דבר?‬
‫שום דבר!‬ ‫-תקשיב, חבר.‬
‫מה לגבי האישה שם עם האופניים?‬
‫או שני עובדי הניקיון האלה?‬
‫ומה לגבי האיש עם המשקפת?‬
‫רואה אותו? המרפסת הרביעית מלמעלה. צד שמאל.‬
‫פאק!‬
‫כולם מהשטאזי?‬
‫כוחות מבצעיים שמגנים על נקודת המסירה.‬
‫אבל איך…‬
‫את ממש טובה בזה, נכון?‬
‫הנה, תראה. זהו זה.‬ ‫פח האשפה הזה הוא נקודת המסירה שלנו.‬
‫שיט, הוא הכניס משהו. זו המסירה!‬
‫הוא סימן אותה.‬
‫הגיע הזמן לצאת?‬
‫רגע.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫יוטה?‬
‫יוטה שעבדה איתך פעם? יוטה הזאת?‬
‫יוטה הזאת.‬
‫היא חלק מלודש?‬ ‫-תתכופף.‬
‫היא חלק מלודש.‬
‫והיא יודעת איפה הסכם רייגן-הונקר.‬
‫אז בסדר, תעקבי אחריה!‬
‫כפי שהוזמן!‬
‫אתה מרוצה?‬
‫זה רכב משובח.‬
‫עשית עבודה טובה, חבר.‬
‫אז מה נעשה עם הדבר הזה?‬
‫אתמול דרסתי חתלתול, מייק.‬ ‫ואתה יודע מה הטיפש עשה?‬
‫הרים את עצמו חזרה‬ ‫והתנהג כאילו כלום לא קרה.‬
‫ואתה יודע מי טיפש באותה מידה?‬ ‫-מי?‬
‫קליאו. יש לה תשע נשמות, ממש כמו חתול זקן.‬
‫אני צריך משהו כזה כדי לחסל אותה.‬
‫רק מחכה לפקודה.‬
‫מהצמרת.‬
‫- "הטרקלין" -‬
‫"הטרקלין?"‬ ‫-את מכירה?‬
‫כן. יוטה ואני היינו באות לכאן‬ ‫תמיד אחרי העבודה.‬
‫טוב, מה התוכנית?‬
‫אני נכנסת.‬ ‫-מה? לא. שוב?‬
‫את לא יכולה להתפרץ‬ ‫למצב שעלול להיות מסוכן מאוד,‬
‫בכוחות עצמך, אף פעם בלי תוכנית,‬ ‫ולצפות שהכול יהיה בסדר.‬
‫סוון, אחרת איך נשיג את המסמכים?‬
‫אין לי מושג. אנחנו… אני אבוא איתך.‬
‫אין מצב. אם תהיה שם, לא אוציא מילה מיוטה.‬
‫טוב. אבל בלי לירות לכל עבר.‬
‫בלי לירות לכל עבר!‬
‫בסדר.‬
‫אתה מרוצה?‬
‫בסדר.‬
‫אני אקח את זה איתי,‬
‫ואתה תקשיב.‬
‫ורק אם אומר "ליקר ביצים", תיכנס, אתה מבין?‬
‫כן. ליקר ביצים.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, יוטה.‬
‫קליאו.‬
‫טוב לראות אותך פה.‬ ‫-כן.‬
‫בירה ושנאפס.‬
‫שום דבר לא השתנה כאן.‬
‫כן, עכשיו יש שתי בירות מהחבית, לא רק אחת.‬
‫אבל אין כבר כריכי שומן, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫אין כריכי שומן.‬ ‫-בבקשה.‬
‫לחיים, יוטי.‬
‫לחיים, קליאו.‬
‫אילו זמנים נהדרים היו אז ב"שטרן רדיו".‬
‫נכון?‬ ‫-היו, כן.‬
‫אבל אם הייתי יודעת‬ ‫שגם את מודיעה במשרה מלאה,‬
‫יכולנו לנהל שיחות שונות לגמרי.‬
‫קליאו.‬ ‫-טוב.‬
‫אבל לא באתי לדבר על העבר.‬ ‫אני מעוניינת במשהו אחר.‬
‫מה?‬
‫אני מתעניינת במה שיש במעטפה.‬ ‫-איזו מעטפה?‬
‫אני יודעת שאת חלק מלודש.‬ ‫אני יודעת שזו המפקדה שלכם.‬
‫מה זה? ואו!‬
‫התשלום שלך על נקודת המסירה באנדרטה.‬
‫אני גם יודעת‬ ‫שאת יודעת איפה הסכם רייגן-הונקר.‬
‫קליאו, אני חושבת שעדיף שתלכי עכשיו.‬
‫פשוט לכי.‬
‫קליאו, אל תהיי טיפשה!‬
‫די עם הפטפוטים.‬
‫החברה שטראוב.‬
‫אף פעם לא ידעת את מקומך.‬
‫תמיד חרגת מתפקידך.‬
‫נו. כולנו שוב יחד.‬
‫אולי אקנה לנו סיבוב של ליקר ביצים?‬
‫זה ירגיע אותנו. נדבר.‬ ‫-ליקר ביצים.‬
‫לדבר? בשביל מה?‬
‫סליחה!‬ ‫-השתגעת?‬
‫שלום!‬
‫אחר צהריים טובים.‬
‫נוכל ליישב את כל זה בשקט.‬ ‫-איך?‬
‫אם תגיד לנו איפה ההסכם.‬
‫יחי הסוציאליזם.‬
‫אוי, לא.‬
‫המצב שוב הסלים ממש.‬
‫הכרת אותו?‬
‫כן. רוסבאך. המדריך שלי.‬
‫תמיד היה אידיוט. אבל לא היה אמור למות.‬
‫כן, לא משנה. הוא לא נחשב.‬
‫ניסית לעשות זאת בדרכי שלום ו…‬
‫אני גאה בך.‬
‫יוטה, תתעוררי!‬
‫איפה ההסכם? אצל מי?‬
‫יוטה, הוא כן טעון, אז כדאי שתדברי.‬
‫ההסכם לא אצלנו.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫הכול התנהל לפי התוכנית.‬
‫חברתנו מהשגרירות האמריקאית‬
‫השאירה את השקית עם ההסכם‬ ‫בנקודת המסירה כמתוכנן.‬
‫אבל הוא כבר נעלם כשהגעתי לשם.‬ ‫השקית נעלמה, ההסכם נעלם. הכול.‬
‫התפוגג. מישהו שיחק בנו.‬
‫מי שיחק בכם?‬
‫הלוואי שידעתי. המבצע סודי ביותר.‬
‫המידע מסווג. אף אחד לא מכיר את כל התוכנית.‬
‫מי תכנן את המבצע? מי עומד מאחורי לודש?‬
‫החבר הגנרל.‬
‫סבא שלך.‬
‫כן. לודש היא תוכנית של אוטו.‬
‫הרעיון שלו לנצחיות.‬
‫סבא מת.‬
‫היי, מקל דג.‬
‫מה יש לך היום?‬
‫זו קיאנה.‬
‫אולי היא לא הנסיכה שלי אחרי הכול.‬
‫היא סוכנת חשאית. אבל מהמערב.‬
‫ה-CIA.‬
‫מה גורם לך לחשוב ככה?‬ ‫-ובכן, ה-CIA מופיע בשם שלה.‬
‫שלוש, תשע, אחת. 13. סכום הספרות: ארבע.‬
‫ומשחק המחשב הזה? קוואטור סקסה.‬
‫ארבעה בלוקים. גושים. אתה מבין?‬ ‫-כן, אני מבין, בטח, אבל…‬
‫CIA.‬
‫אתה לא חושב שזה קצת מופרך?‬
‫כלומר, אולי קראו לה‬ ‫אחרי ליאונרדה צ'יאנצ'ולי.‬
‫מכינת הסבון מקורג'יו.‬ ‫-מי?‬
‫הרוצחת הסדרתית האיטלקית.‬
‫היא קצצה את הקורבנות שלה עם גרזן‬ ‫והכינה מהם סבון.‬
‫ועוגיות.‬
‫עוגיות?‬ ‫-עוגיות.‬
‫רוצחת?‬
‫כן, או שפשוט בסיריוס בי‬ ‫מאייתים קיאנה עם סי ולא עם קיי,‬
‫והשטות המוחלטת הזו לגבי ה-CIA‬ ‫היא רק בדמיון שלך.‬
‫נראה לך?‬ ‫-כן.‬
‫בחייך, תילו, ראיתי את שניכם.‬
‫זוהי אהבת אמת.‬
‫לפחות כך אני מדמיין אותה.‬
‫כן, דופי. אתה צודק.‬
‫זו אהבת אמת. אני מרגיש את זה.‬
‫אז הנה.‬
‫יודע מה? אראה לך‬ ‫איך לגלגל ג'וינט בצורת צבעוני.‬
‫כן?‬
‫צבעוני?‬ ‫-כן.‬
‫תודי בזה.‬
‫בסופו של יום,‬
‫נכון שזה פשוט אדיר לעבוד כצוות שוב?‬
‫כאילו, כן, את עשית את רוב העבודה,‬ ‫אבל אני חושב שזה נהדר.‬
‫אנחנו עוד לא יודעים איפה או אצל מי ההסכם.‬
‫ואו. בסדר. הכוס שלך תמיד חצי ריקה, נכון?‬
‫קודם כול, אני צריכה משהו לאכול,‬ ‫מקלחת, וכמה שעות שינה.‬
‫בסדר, אני אבשל לך.‬ ‫אני אכין כריך או בולונז.‬
‫אבל אתם בטח קוראים לזה בולנינז.‬
‫הולגר.‬
‫חיכיתי לך.‬
‫ואו, הוא חיכה לך.‬
‫היי. אני הולגר.‬
‫טוב, אז איפה הם?‬
‫מי?‬
‫האנשים שאכפת להם, הולגר.‬
‫סוון!‬ ‫-מה?‬
‫עדיף שתלך עכשיו.‬
‫חכי, קליאו.‬
‫היי.‬ ‫-תיכנס.‬
‫רגע. זה לא בסדר.‬ ‫קליאו, זה לא מגניב. אם את…‬
‫אנחנו צוות ואת לא יכולה… והוא בא…‬
‫הולגר.‬
‫מה קורה איתך, קליאו?‬
‫מתקשרת אליי מבלגרד,‬ ‫שואלת אם אני עובד עם ה-CIA.‬
‫או הבחור שבא לדירה שלי,‬
‫איים עליי באקדח, ושאל איפה את.‬
‫קליאו?‬
‫אני לא מזהה אותך.‬
‫כן, אתה רוצה לדעת למה?‬
‫כי אני לא הקליאו שהייתי אז, הולגר.‬
‫כן, בסדר, אז…‬
‫נוכל להכיר זה את זה מחדש.‬
‫שלום, אני הולגר.‬
‫ואני קליאו.‬
‫מודיעה במשרה מלאה לשעבר‬ ‫בענף 18 בביון של השטאזי,‬
‫כוח המשימה של השר לנושאים מיוחדים.‬
‫הרגתי אנשים בשביל המשרד, הרבה אנשים.‬
‫יריתי בהם, הרעלתי אותם, פוצצתי אותם.‬ ‫מה שתרצה.‬
‫הייתי בכלא,‬
‫וכל אדם שחשבתי שאני יכולה לבטוח בו בגד בי,‬ ‫ללא יוצא מן הכלל.‬
‫והדבר האחרון שאני צריכה הוא מישהו כמוך.‬
‫מישהו שהופך אותי לפגיעה.‬
‫אוקיי.‬
‫ומה אם נמשיך איפה שהפסקנו?‬
‫אם שנינו פשוט נעלה על האופנוע שלי‬
‫ונשלים פערים בסוף שבוע על הנהר?‬
‫פשוט ניסע.‬
‫ונשאיר את הכול מאחור.‬
‫זה רעיון נחמד.‬
‫אבל זה לא ילך.‬
‫הרבה יותר מדי קרה, ויש יותר מדי על הכף.‬
‫אני מצטערת, הולגר.‬
‫אבל זה המצב פשוט.‬
‫- בלגויה ליד מוסקבה‬ ‫ברית המועצות -‬
‫ניקולאי.‬
‫אימא.‬
‫מה שלומך?‬
‫לא יכול להיות טוב יותר. קדימה, שב!‬
‫תה?‬ ‫-תודה.‬
‫אז סוף סוף השגת מה שתמיד רצית?‬
‫אני בהחלט גאה בך.‬
‫מה מכביד עליך?‬
‫היא ממשיכה לסבך את העניינים.‬
‫יש לנו חברים מתים בברלין.‬
‫הילדה הקטנה?‬
‫תן לי את זה.‬
‫היא תצוץ כאן בקרוב.‬
‫אתה חייב לעשות כל מה שאתה יכול‬ ‫כדי למנוע ממנה לבוא לכאן.‬
‫אסור לה להניח ידיים על ההסכם. אתה מבין?‬ ‫-כן.‬
‫אימא.‬
‫מתי תסיים? אני אצטרך להשתין בקרוב.‬
‫שתוק, מייק.‬
‫היי, אובה.‬
‫חרא בשתן! מה את עושה כאן, יוטה?‬
‫אני לא חושב שקבענו להיפגש.‬ ‫-קליאו לא מוותרת.‬
‫שני חברים מתו ב"הטרקלין". אז החברה הונקר…‬
‫החברה השרה.‬ ‫-כן.‬
‫היא אמרה‬ ‫שיש פקודות חדשות מהחבר ז'וקוב במוסקבה.‬
‫שינוי קל בתוכנית.‬
‫אובה?‬ ‫-מה? עוד שינוי בתוכנית?‬
‫אובה?‬ ‫-מה יש?‬
‫יש לך משהו שאני יכול ללבוש?‬
‫אנחנו מקשקשים סתם.‬
‫מה?‬ ‫-הנה. מטרה חדשה.‬
‫אין מצב.‬
‫היי, פרדי. רוצה ללכת לקולנוע?‬
‫יש "רוקדים עם זאבים".‬
‫היי.‬
‫עלינו לדבר, סוון.‬
‫אוקיי.‬
‫תקשיב, סוון, חשבתי על זה.‬
‫העניינים לא עבדו בינינו כזוג כבר הרבה זמן.‬
‫אבל כהורים,‬
‫אנחנו נהדרים.‬
‫יש לנו בן נהדר.‬
‫עשינו עבודה טובה.‬
‫לא.‬
‫את.‬
‫את עשית עבודה טובה. אני פשוט…‬
‫לא אבא טוב כרגע.‬
‫ואני מצטער. זה…‬ ‫-סוון.‬
‫תביני, משהו פשוט‬
‫התפוצץ אל תוך חיי, ואני כל כך אובססיבי.‬
‫קליאו ו…‬
‫פשוט תגיד לה.‬
‫מה? למי?‬
‫לקליאו.‬
‫שאתה מאוהב בה.‬
‫בסדר…‬
‫ג'ני, אני כל כך מצטער על הדרך‬ ‫שבה הכול קרה. אני…‬
‫אני מצטער.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫אפשר לקבל את זה?‬
‫כמובן.‬
‫היי.‬
‫הולגר עדיין כאן?‬
‫לא.‬
‫מגניב.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫זרקו אותך לרחוב שוב?‬
‫כן, אבל הבאתי בירה.‬
‫כן.‬
‫חכי רגע.‬
‫אני רוצה להגיד לך משהו, בסדר?‬
‫ואין לי מושג אם… או לא כי אני יכול…‬
‫את יודעת, רק לחשוב על זה, אם אני מקווה ש…‬
‫ובכל זאת, רק כי…‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫אני רוצה להגיד לך שאני…‬
‫האם אני יכול‬
‫אולי לישון על הספה?‬
‫בטח.‬
‫כן, זה…‬
‫למה?‬
‫תראי, צבעוני.‬
‫בשבילך.‬
‫מגניב.‬
‫את יודעת מה חשבתי לרגע קצר?‬
‫לא. מה?‬ ‫-שהיית ב-CIA. מצחיק, נכון?‬
‫בוקר טוב.‬
‫היי, קליאו. את בסדר?‬ ‫הבאת לי משהו מיוגוסלביה?‬
‫אוי, לא. שכחתי.‬
‫מה זה?‬
‫שום דבר.‬
‫"הנשיקה שלך היא כמו שתיקה."‬
‫מה זה אמור להיות?‬ ‫-סתם שיר.‬
‫איזה מין שיר?‬
‫בשביל החברה יוטה.‬
‫אתה ממש מתחיל לעלות לי על העצבים עם…‬
‫הרגשות שלך.‬
‫בסדר.‬
‫מייק!‬
‫מה זה?‬ ‫-זה היה מול סופרמרקט.‬
‫פשוט לקחנו את זה.‬
‫מגניב, נכון?‬
‫שיט.‬
‫קום, טמבל.‬ ‫-הרגל נרדמה.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫רוצים ארוחת בוקר? ביצים קשות או רכות?‬
‫רכה.‬ ‫-רכה.‬
‫שנינו אמרנו "רכה".‬ ‫אנחנו מתנדנדים בהרמוניה קוסמית.‬
‫מגניב, נכון?‬
‫שיט.‬
‫לעזאזל! חרא!‬
‫בוקר טוב, קליאו.‬ ‫-פיוטר.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫אתה יודע משהו?‬
‫צדקת.‬
‫אני יודעת.‬
‫אובה מחזיק בסוון.‬
‫החזיר.‬
‫הוא בתחנת הכוח. אבל זו מלכודת. בשבילך.‬
‫תודה, חבר.‬
‫גם דודה מרגו משתתפת במבצע לודש.‬
‫קליאו!‬
‫מה עם הכסף?‬
‫תקבל אותו בפעם הבאה.‬
‫סוון נחטף.‬
‫איפה רוז קרמייקל?‬
‫מי?‬ ‫-הקולגה שלך או הממונה עלייך או משהו.‬
‫את מה-CIA.‬ ‫-לא, קליאו.‬
‫גם אני חשבתי כך בהתחלה, אבל היא לא.‬
‫בדיוק. אני לא.‬
‫אוקיי.‬
‫היי, תיזהרי. היא מתנקשת.‬
‫נו?‬
‫בסדר. הייתי אמורה להשגיח עלייך.‬
‫את מה-CIA?‬
‫תילו, זו הייתה משימה אחת, אבל אני…‬ ‫-ידעת מזה?‬
‫הזהרתי אותך.‬
‫נכון.‬ ‫-אז מה?‬
‫איפה רוז קרמייקל?‬
‫מלון טגל.‬
‫אני מתלבשת. אתה בא איתי.‬
‫תילו, אני מצטערת.‬
‫זה לא מה שרציתי. הם הכריחו אותי.‬ ‫-כן.‬
‫מה אנחנו עושים עכשיו?‬
‫אנחנו לא עושים כלום.‬
‫מה עושים עם משהו שהוא לא אמיתי?‬
‫אם את לא את, אז גם אין "אנחנו",‬
‫רק את ואני.‬
‫אבל תילו, זו רק משימה. לא רציתי בכלל…‬ ‫-לא, עדיף שתלכי עכשיו.‬
‫אבל אתה עמדת ללכת.‬
‫אם גם אני אלך עכשיו, נלך יחד שוב.‬
‫נכון. טעות שלי.‬
‫אז אני פשוט אלך.‬
‫תן את הידיים!‬
‫מה הקטע עם כל השעונים פה?‬
‫אזורי זמן שונים.‬
‫אני מבין.‬ ‫-תזדרז, מייק.‬
‫אתה מסוגל לעשות משהו כמו שצריך?‬ ‫-גם לי יש רגשות.‬
‫מה עכשיו?‬
‫עכשיו כלום. נחכה לבחורה, ואז נראה.‬
‫מערבי שחצן.‬
‫קליאו שטראוב.‬
‫איזו הפתעה.‬
‫אני צריכה אתכם.‬
‫בטח!‬
‫לודש חטפו את סוון.‬ ‫-ספרי לי משהו שאני לא יודעת.‬
‫זה אומר שיש לכם סוכן כפול אצל לודש?‬
‫את יודעת שזו מלכודת בשבילך?‬
‫כן. לכן אני זקוקה לעזרתכם.‬
‫אני לא יכולה להיכנס לשם לבד.‬
‫יש לך אותו.‬
‫אני לא בטוחה שהוא יספיק.‬
‫בואי נגיד שאעזור לך.‬
‫מה יוצא לי מזה?‬
‫אהיה חייבת לך טובה?‬
‫איזה מזל יש לי!‬
‫אבל לא.‬
‫בסדר גמור.‬
‫בהצלחה.‬
‫תילו? אני צריכה אותך.‬ ‫אבל זה עלול להיות מסוכן.‬
‫טוב, החיים שלי איבדו את משמעותם בכל מקרה.‬ ‫לא נורא אם אמות עכשיו.‬
‫יופי. אתה נוהג.‬
‫הנה היא באה.‬
‫אתה תשלוט במנוף. אני אחסל אותה.‬
‫לעזאזל, זאת לא היא.‬
‫זו שוב השותף האידיוט שלה.‬
‫הוא זומם משהו.‬
‫באמת? הנה היא!‬ ‫הזונה חושבת שהיא יכולה לעבוד עלינו.‬
‫מה עכשיו?‬
‫צא משם.‬
‫עוד החוצה! רד למטה.‬
‫על הרצפה!‬
‫תשכב.‬
‫עם הראש שלך לכיווני!‬
‫ככה?‬ ‫-כן, ראש למטה. עד הסוף!‬
‫בחייך, אובה.‬
‫אתה באמת נופל בפח הזה כל פעם.‬ ‫זרוק את האקדח.‬
‫בסדר. זוז.‬
‫מהר!‬ ‫-בסדר.‬
‫דיגי דן, דיגי דן, אנחנו דוהרים!‬
‫לך.‬ ‫-קליאו, הכול בסדר?‬
‫אובה.‬ ‫-תניח את הנשק!‬
‫אל תניח, מייק!‬
‫אבל…‬ ‫-בלי אבל.‬
‫תירה עכשיו. זו פקודה.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫רגע.‬ ‫-תכוון את הנשק שלך שוב!‬
‫נמאס לי ממך, באמת!‬
‫אני לא מסוגל, אובה. אנחנו חברים.‬
‫אתם חברים.‬
‫לשם!‬
‫איפה סוון?‬
‫שם בפנים.‬
‫תילו? בוא הנה.‬
‫קח את הנשק ותשגיח על שני אלה.‬
‫קדימה.‬
‫ואם הם עושים משהו טיפשי, תלחץ על ההדק כאן.‬
‫מובן?‬ ‫-בטח.‬
‫תילו? באמת, הבנת?‬
‫זונה.‬
‫היי! אל תזוז עכשיו.‬
‫או שאלחץ על ההדק. כמו שקליאו אמרה.‬
‫כשניסיתי לשסף את גרונך‬ ‫במוסך שלי לפני כמה ימים,‬
‫זה לא היה אישי.‬
‫כבר שכחתי מזה.‬
‫שירת בצבא?‬
‫לא. שירות לאומי.‬
‫אני רואה. האחיזה שלך שגויה.‬
‫למה לא שירת?‬
‫מסיבות דתיות?‬
‫לא. אקזיסטנציאליזם.‬
‫מה?‬ ‫-סארטר.‬
‫מעולם לא שמעתי עליו.‬ ‫-סארטר.‬
‫"האדם מושלך אל העולם."‬ ‫קבלת החלטות, אחריות…‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-אתה צריך לקרוא אותו.‬
‫סארטר.‬
‫סארטר שלך יודע מה יקרה אם תלחץ על ההדק?‬
‫ממש נהדר!‬
‫תילו? איפה הם?‬ ‫-נתתי להם ללכת.‬
‫למה?‬ ‫-אני יודע שזה גרוע למשימה שלך.‬
‫אבל נזכרתי בסארטר.‬
‫את יודעת מה היה קורה אם הייתי יורה בהם?‬
‫הבטן שלהם הייתה נקרעת לחתיכות.‬
‫בחיי! והנשק?‬
‫אוי, לא! בחייך, תילו!‬ ‫אנחנו חייבים ללכת. תן לי את המפתח.‬
‫וסוון?‬ ‫-הוא איננו.‬
‫לא יכול להיות שזה קורה!‬
‫שיט. לעזאזל!‬
‫תמיד מוכן, חברה.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-קליאו, אנחנו עפים!‬
‫לעזאזל!‬
‫אל תדאגי, מי שמתפורר הופך לחלק מהכול.‬
‫אנחנו לא נתפורר.‬
‫שיט.‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬