РЕСТОРАН «КОМІРКА»
Шановні товариші.
Дуже добре, що ми нарешті зібралися,
щоб спланувати чіткі заходи контрнаступу антиімперіалістів.
Мета нашого зібрання —
розгортання організаційних структур оперативного плану «Луч».
Ми введемо їх на територію Західної Німеччини
і, таким чином, доб’ємося приєднання ФРН до НДР.
Ми вже встановили контакт із нашими товаришами у ФРН.
Дуже добре.
Товаришу Россбах,
попри всю мою пошану,
схоже, що переговори між американцями й Горбачовим уже близькі
до завершення угоди.
За кілька днів ФРН проштовхне угоду про валютний союз,
і народ радітиме цьому.
Ви справді вважаєте, що ці плани реальні?
Валютного союзу не буде.
Товаришка Міністр має прямий зв'язок з новим керівництвом КДБ.
У нас є те, що дозволить нам отримати від американців усе, що хочемо.
Круто.
Товариші.
На жаль, у нас є…
серйозна проблема.
Нам немає що протиставити американцям.
Пакт до нас не дійшов.
СОЮЗ ЧЕРВОНИХ ФРОНТОВИКІВ, ЕРНСТ ТЕЛЬМАН
Ого, послухай:
«Східні та західні німці зможуть безперешкодно перетинати кордон,
коли і де захочуть».
Це сьогоднішня газета?
-Так. -Це добре.
-Що добре? -Схоже, пакту в них ще нема.
Тож ми маємо всі шанси перехопити його. Тримай.
Тут немає абсолютно нічого. Ані тайника.
Ані «Луча». Ані пакту. Нічого.
-Кімберлі нам збрехала? -Зовсім нічого нема?
-Нічого! -Дивися, товаришу.
А як щодо тієї жінки з велосипедом?
Чи тих двох прибиральників?
А той чоловік з біноклем?
Бачиш його? Четвертий балкон зверху. Ліворуч.
Оце так!
І всі вони зі Штазі?
Оперативна група захисту тайника.
Але як ти…
А ти справді молодчина.
Дивися, ось воно. Сміттєвий бак — це наш тайник.
Він щось туди поклав. Це тайник!
Він залишив позначку.
Час виходити?
Зачекай.
Невже?
Ютта?
Твоя колишня колега Ютта?
Саме та Ютта.
-Вона з «Луча»? -Пригнися.
Вона з «Луча».
Вона знає, де пакт Рейгана-Гонекера.
Тоді — за нею!
Як на замовлення!
Годиться?
Чудовий автомобіль.
Молодець, товаришу.
І що із цим робити?
Учора, Майку, я переїхав кицьку. І знаєш, що ця дурна тварина робить?
Підіймається і вдає, наче нічого не сталося.
-Знаєш, кого нагадує ця дурна тварина? -Кого?
Клео. У неї дев'ять життів, як у старої кицьки.
І розчавити її можна лише ось цим.
Я просто чекаю наказ.
Із самої гори.
«КОМІРКА»
-«Комірка»? -Ти знаєш це місце?
Так. Ми з Юттою ходили сюди після роботи.
Який у нас план?
-Я туди зайду. -Що? Знову? Ні.
Не можна вриватися в потенційно небезпечну ситуацію
наодинці, без плану, і сподіватися, що все закінчиться добре.
Як інакше, Свене, ми дістанемо документи?
Не знаю. Ми… Я піду з тобою.
Ні. Якщо підеш зі мною, Ютта не скаже ні слова.
Гаразд. Але без стрілянини.
Не треба стріляти!
Добре.
Задоволений?
Ось так.
Я візьму це із собою,
а ти слухай.
І коли я скажу «яєчний лікер», ти зайдеш. Зрозуміло?
-Так. Яєчний лікер. -Добре.
Привіт, Ютто.
Клео.
Рада тебе бачити.
І я тебе.
Мені пиво зі шнапсом.
Тут зовсім нічого не змінилося.
Так, тепер тут розливають два сорти пива, а не один.
-Але вже немає бутербродів із салом? -Немає.
-Цих бутербродів нема. -Смачного.
Будьмо, Ютті.
Будьмо, Клео.
Чудові були часи на радіозаводі.
-Правда? -Авжеж.
Якби ж я знала, що ти ще й штатна інформаторка,
ми б спілкувалися зовсім по-іншому.
-Клео. -Гаразд.
Я не хочу говорити про минуле. Мене цікавить дещо інше.
Що саме?
-Мене цікавить, що в конверті. -У якому конверті?
Я знаю, що ти учасниця операції «Луч». Тут ваш штаб.
А це що?
Платіж за обслуговування тайника біля пам'ятника.
І ще ти знаєш, де пакт Рейгана-Гонекера.
Клео, тобі краще йти.
Іди вже.
Клео, не роби дурниць!
Досить базікати.
Товаришко Штрауб.
Ти ніколи не знала, коли слід зупинитися.
Ти завжди порушуєш правила.
Ну, що ж. Усі вже тут.
Може, вип’ємо по чарці яєчного лікеру?
-Він заспокоює. Поговоримо. -Яєчний лікер.
Навіщо говорити?
-Пробачте! -Ти здурів?
Привіт!
Добридень.
-Можемо з’ясувати все мирно. -Як?
Якщо скажете нам, де пакт.
Хай живе соціалізм.
От халепа.
Усе знову загострилося.
Ти його знала?
Так. Це Россбах, мій інструктор.
Завжди був ідіотом. А міг би ще жити.
Не зважай. Його не беремо до уваги.
Ти хотіла з’ясувати все мирно, але…
Я тобою пишаюсь.
Ютто, прокидайся.
Де пакт? У кого він?
Ця рушниця заряджена. Тож краще говори.
-У нас немає пакту. -Що означає «немає»?
Усе йшло за планом.
Товариш із посольства Америки
залишив пакет із пактом у тайнику, як і планувалося.
А коли я туди приїхала, пакета не було. Ні пакета, ні пакту. Нічого.
Він зник. Хтось нас перехитрив.
І хто це був?
Хотіла б я знати. Це засекречена операція.
Кожен знає лише те, що треба знати. Усього не знає ніхто.
Хто розробляв операцію? Хто стоїть за планом «Луч»?
Товариш генерал-полковник.
Твій дідусь.
Так.
«Луч» — це план Отто.
Його вічна ідея.
Дідусь помер.
Скажи мені, рибонько. Що з тобою?
Усе через К’яну.
Може, вона зовсім не моя принцеса.
А секретний агент. Лише із заходу.
Із ЦРУ.
-Чому ти так думаєш? -К’яна — латиною Ciana. ЦРУ — CIA.
Три, дев'ять, один. 13. Сума чотирьох.
А комп'ютерна гра «Кватуор Сакса»?
-Чотири блоки. Чотири. Розумієш? -Так, розумію.
Усе ясно, але…
ЦРУ.
Тобі не здається, що ти трохи перебільшуєш?
А може, її назвали на честь Леонарди Чіанчуллі?
-Вона виробляла мило в Кореджо. -Це хто?
Серійна вбивця з Італії.
Вона рубала своїх жертв сокирою і робила з них мило.
І печиво.
-Печиво? -Печиво.
Убивця?
Якщо на Сіріусі Б «К’яна» латиною починається на літеру «C», а не «K»,
а нісенітниця — на «Н», то це лише твоя уява.
-Ти так думаєш? -Думаю.
Тільо, я бачив вас обох.
Це справжнє кохання.
Принаймні, я так собі це уявляю.
Так, Допі. Маєш рацію.
Це справжнє кохання. Я відчуваю.
От бачиш.
Я покажу тобі, як зробити справжній тюльпан.
Так?
-Тюльпан? -Так.
Погодься.
Зрештою,
хіба не чудово знову працювати єдиною командою?
Звісно, основну роботу виконала ти, але думаю, що це чудово.
Ми досі не знаємо, де той клятий пакт.
Твоя склянка завжди напівпорожня.
Мені треба поїсти, прийняти душ і кілька годин поспати.
Я щось приготую. Хочеш болоньєзе чи сендвіч «Міцний Макс»?
Але по-твоєму це буде «Міцний Маркс»!
Гольґере.
Я чекав на тебе.
Ого, він чекав на тебе.
Вітаю. Я Гольґер.
Гаразд, а де автобус?
Що за автобус?
З людьми, яким це цікаво, Гольґере.
-Свене! -Що?
Тобі краще піти.
Зачекай, Клео.
-Чекай. -Заходь.
Чекай. Це неправильно. Клео, це не дуже гарно. Якщо ти…
Ми команда, і не можна ж… І він…
Гольґер.
Що відбувається, Клео?
Ти дзвониш із Белграда й питаєш, чи я працюю на ЦРУ.
Якийсь чувак приходить до мене,
погрожує пістолетом і питає, куди ти поїхала.
Клео.
Я тебе не впізнаю.
Так. Хочеш знати чому?
Бо я вже не та Клео, якою колись була, Гольґере.
Добре, тоді…
Тоді можемо познайомитися знову.
Вітаю, я Гольґер.
А я Клео.
Колишня штатна інформаторка 18-го розвідвідділу Штазі,
член групи з особливих доручень Міністра.
Я вбивала людей за наказами фірми. Убила багато людей.
Стріляла в них, труїла їх, підривала. Що завгодно.
Мене ув’язнювали.
Мене зрадили всі без винятку. Усі, кому, як я думала, могла довіряти.
І останнє, що мені потрібно — це хтось на кшталт тебе,
хто зробить мене вразливою.
Ясно.
А якщо ми почнемо з того, де зупинилися?
Якщо обоє сядемо на мій мопед
і відпочинемо на вихідних на Одері?
Поїдемо звідси.
Залишимо все позаду.
Гарна ідея.
Але нічого не вийде.
Надто багато всього відбувається. І ставки дуже високі.
Пробач, Гольґере.
Але що є, то є.
БЛАҐОЄ, ПІДМОСКОВ'Я, СРСР
Ніколаю.
Мамусю.
Як ти?
Краще за всіх. Сідай.
-Хочеш чаю? -Дякую.
То отримав те, що ти завжди хотів?
Я пишаюся тобою.
Та що з тобою?
Вона не дає мені спокою.
У Берліні в нас є загиблі.
Дівчисько?
Віддай.
Скоро добереться сюди.
Ти маєш зробити все, щоб її тут не було.
Пакт не може потрапити в її руки. Чуєш мене?
Так.
Мамо.
Коли ти закінчиш? Мені вже треба відлити.
Замовкни, Майку.
Привіт, Уве.
Дідько лисий! Що ти тут робиш, Ютто?
-Ми не домовлялися про зустріч. -Клео ніяк не заспокоїться.
У нас двоє мертвих товаришів. Тож товаришка Гонекер…
-Товаришка Міністр. -Так.
Вона повідомила про нові накази з Москви від товариша Жукова.
Так що план дещо змінюється.
-Уве! -Що? Яка ще зміна плану?
-Уве! -Що таке?
Дай мені щось одягнути.
Одразу до справи.
-Що? -Ось. Нова ціль.
О, ні.
Агов, Фредді. Підемо в кіно? Там іде «Той, що танцює з вовками».
Привіт.
Треба поговорити, Свене.
Гаразд.
Слухай, Свене, я тут подумала.
У нас уже давно нічого не виходить як у пари.
Але ми чудово справляємося
як батьки.
У нас чудовий син.
Тут у нас усе добре.
Ні.
У тебе все добре.
Це ти чудово справляєшся. А я…
Я не дуже добрий батько.
-І мені шкода. -Свене.
Знаєш, щось просто
увірвалося в моє життя, і я просто схибнувся.
Клео й…
Просто скажи їй.
Що? Кому?
Клео.
Скажи, що кохаєш її.
Гаразд…
Дженні, мені дуже шкода, що все так сталося.
Пробач.
На все добре.
Можна, я це візьму?
Звісно.
Привіт.
Гольґер ще в тебе?
Ні.
Добре.
Можна ввійти?
-Так. -Дякую.
Тебе знову вигнали?
Так, але я приніс пиво.
Ясно.
Зачекай хвилинку.
Я хочу тобі дещо сказати.
І я не знаю, чи треба… Чи не треба, бо я можу…
Я просто думаю про це й сподіваюся, що…
І все тому…
Що ти хочеш?
Я хочу сказати, що я за…
Можна мені
спати на дивані?
Можна.
Так, це…
Чому?
Дивися, це тюльпан.
Для тебе.
Ого!
Знаєш, що я на секунду подумав?
-Ні. Що? -Що ти із ЦРУ. Смішно, правда?
Доброго ранку.
Привіт, Клео. Як справи? Ти привезла мені щось із Югославії?
Ні, я забула.
Що це?
Нічого.
«Твій поцілунок схожий на постріл».
-А це що таке? -Просто вірш.
Що за вірш?
Для товаришки Ютти.
Ти починаєш діяти на нерви своїми
почуттями.
От.
Майку.
-Що це? -Це було перед супермаркетом.
Ми просто взяли.
Круто, так?
Трясця.
-Підіймайся. -Нога затекла.
-Ну ж бо. -Гаразд.
Хочете снідати? Яйця круто чи некруто?
-Некруто. -Некруто.
Ми разом сказали «некруто». Отже, це космічна гармонія.
Класно, правда?
Дідько.
Прокляття!
Доброго ранку, Клео.
Пьотре.
Як чудово.
Тобі щось відомо?
Ти цілком мала рацію.
Знаю.
Свен зараз з Уве.
Свиня.
Вони відвезли його на ТЕЦ. Це пастка. Для тебе.
Дякую, товаришу.
Тітка Марго теж залучена в операції «Луч».
Клео!
А гроші?
Отримаєш іншим разом.
Свена викрали.
Де Роуз Кармайкл?
-Хто? -Твоя колега, начальниця чи ще хто.
-Ти із ЦРУ. -Ні, Клео.
Я теж спершу так подумав, але це не так.
Авжеж, я не із ЦРУ.
Добре.
Обережніше, перед тобою вбивця.
І що?
Гаразд. Я мала за тобою наглядати.
То ти із ЦРУ?
-Тільо, це було одне завдання. -Ти знала це?
Я застерігала.
-Точно. -То що?
Де Роуз Кармайкл?
У готелі «Тегель».
Я одягнуся, а ти підеш зі мною.
Тільо, пробач.
-Я не хотіла цього. Мене змусили. -Так.
Що нам тепер робити?
Між нами нічого не буде.
Як можна робити те, чого насправді немає?
Якщо ти — це не ти, тоді й ми — не ми.
А лише ти і я.
Тільо, це було завдання. я не…
Ні, зараз тобі краще піти.
Але ти теж збирався іти.
Якщо піду і я, ми знову підемо разом.
Точно, я думав неправильно.
Тоді піду лише я.
Дай руки!
Що це за годинники?
Різні часові пояси.
-Ясно. -Поквапся, Майку.
-Умієш робити хоч щось? -У мене теж є почуття.
Що тепер?
Тепер нічого. Почекаємо дівчину, побачимо.
Піжон.
Клео Штрауб.
Яка несподіванка.
-Мені потрібна ваша допомога. -Звісно.
-Свена викрали люди з «Луча». -Скажи те, чого я ще не знаю.
У вас є подвійний агент в «Лучі»?
Ти знаєш, що це пастка для тебе?
Так. Тому мені потрібна ваша допомога.
Я не можу піти туди сама.
Бери його із собою.
Не впевнена, що він упорається.
Скажімо, я тобі допоможу.
А мені з того що?
Я буду вашим боржником.
Як же мені пощастить!
Але ні!
Ну що ж.
Щасти тобі.
Тільо, ти мені потрібен. Але це може бути небезпечно.
Моє життя однаково втратило сенс. Нічого страшного, якщо я помру.
Добре. Сідай за кермо.
Ось і вона.
Керуй краном. Я її зіб’ю.
Дідько, це не вона.
Це знову її недоумок-сусід.
Він щось задумав.
Невже? Ось вона! Думає, що може нас обдурити.
Що тепер?
Забирайся звідти.
Виходь! На землю.
На землю!
Лягай.
Головою до мене!
-Так? -Головою донизу. Повністю.
Годі тобі, Уве.
Ти щоразу попадаєшся на цей трюк. Кинь пістолет.
Ось так.
Ходімо.
-Раз-два. -Добре.
Раз-два.
-Уперед. -Клео, усе гаразд?
-Уве. -Поклади зброю!
Не роби цього!
-Але. -Жодних «але».
Стріляй. Це наказ.
-Виконуй. -Тоді гаразд.
-Зачекай. -Підійми зброю!
Як же ти мені набрид!
Я так не можу, Уве. Ми ж друзі.
О, та ви друзі.
Туди.
Де Свен?
Он там.
Тільо, іди сюди.
Візьми рушницю і не спускай з них очей.
Ну ж бо.
Якщо зроблять якусь дурницю, натискай на гачок.
-Зрозумів? -Звісно.
Тільо.
Справді зрозумів?
Стерво.
Агов! Тихо й не рухатися.
Бо натисну на гачок. Як сказала Клео.
Коли я недавно хотів перерізати тобі горлянку,
це не було особисте.
Я вже забув.
Ти служив?
Ні, я альтернативник.
Видно. Бо ти не так тримаєш.
Чому не служив?
Релігійні причини?
Ні.
Екзистенціалізм.
-Що? -Сартр.
-Ніколи про нього не чув. -Сартр.
«Людину кидають у світ». Вибір, відповідальність…
-Поняття не маю. -Треба почитати.
Сартр.
Твій Сартр знає, що буде, якщо натиснеш на гачок?
Чудово!
-Тільо, де вони? -Я їх відпустив.
-Чому? -Знаю, це відстій для твоєї місії.
Але я згадав Сартра.
Знаєш, що б сталося, якби я вистрелив?
Їм би випустило кишки.
Боже! А де зброя?
Ні! Годі тобі, Тільо! Треба їхати. Дай мені ключ.
-А де Свен? -Він зник.
Цього не може бути!
Дідько!
Завжди готовий, товаришу.
-Чорт. -Клео, ми летимо!
Прокляття!
Не бійся. Хто розпадається, той стає частиною цілого.
Ми не розпадемося.
Хай їм грець.
Переклад субтитрів: Інеса Федорова