‫שלום.‬
‫חופשה?‬
‫אפשר להגיד.‬
‫מברלין?‬
‫לא, ממגדבורג.‬
‫נפגשנו בעבר?‬
‫לא יודעת. זאת הפעם הראשונה שלי פה.‬
‫טוב, אז שתהיה לך חופשה נעימה.‬
‫היא בידינו. אספר מיד לחברה השרה.‬
‫יופי.‬
‫- קליאו -‬
‫לעזאזל!‬ ‫-מייק? תרים גבוה יותר.‬
‫אני לא רוצה שיעופו עליי חתיכות.‬ ‫-אי אפשר.‬
‫להתראות.‬
‫סוון?‬ ‫-תירי!‬
‫תירי עכשיו!‬ ‫-אל תזוז!‬
‫בן זונה טיפש!‬ ‫-לעזאזל.‬
‫סוון! מאחוריך!‬
‫נשקים על הארץ!‬ ‫-מה?‬
‫ה-CIA?‬
‫נשקים על הארץ, מר מיטיג!‬
‫אובה!‬
‫נתפוס אותו אחר כך.‬
‫תפוס אותו.‬ ‫-בסדר.‬
‫תוריד אותם.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫לא התפוררנו.‬
‫לא רע, מר פצולד.‬
‫לא רע.‬
‫ידעתי שתבואי. את לא שקרנית טובה.‬
‫את חייבת לי.‬
‫אתן מכירות?‬
‫טוב, מה את רוצה לדעת?‬
‫יירטנו את כל התקשורת בין לודש למוסקבה.‬
‫בכל פעם שמזכירים את המזוודה,‬
‫גם את מוזכרת, קליאו שטראוב.‬
‫השם שלך ממשיך לעלות.‬
‫את המפתח. למה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בחייך! ספרי לי מה את יודעת.‬
‫רק בגלל שגמרתי עם השטאזי,‬
‫את באמת חושבת שאלחם לצדך למען הקפיטליזם?‬
‫את חושבת שהמסמכים‬
‫צריכים להישאר בידיים של אידאולוגיה נרקבת?‬
‫האידאולוגיה שלך לא טובה יותר.‬
‫מה את רוצה, קליאו שטראוב?‬ ‫אני לא מבינה אותך.‬
‫לקבל החלטות בעצמי?‬
‫להפסיק לעשות מה שאנשים מצווים עליי?‬
‫להפסיק להאמין רק בטוב וברע?‬
‫אולי עולם אחר שבו אין אידאולוגיות כמו שלך.‬
‫תמשיכי לרדוף אחריי אם את רוצה.‬
‫אבל לא תקבלי ממני כלום.‬ ‫תגידי את זה לקאובוים שלך בוושינגטון.‬
‫בוא נלך.‬
‫זה בסדר.‬
‫היא תגיע למסמכים בכל מקרה.‬ ‫עלינו רק להיצמד אליה.‬
‫ואז נשיג את מה שאנחנו רוצים.‬
‫איך ידעת איפה אני?‬ ‫-חבר ותיק מהצבא הרוסי.‬
‫אבל גם ב-CIA ידעו. זה אומר…‬
‫זה אומר שכנראה יש מרגל בתוך לודש.‬
‫אז אפשר לקנות גם את הסוכנים שלכם?‬
‫נכון.‬
‫היי, יש לך מפתח או משהו בשביל זה?‬ ‫-לא.‬
‫קליאו.‬
‫הודעה בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫"הודעה." אחי, זה מכתב.‬ ‫תילו, למה אתה תמיד כל כך…‬
‫עשית עבודה נהדרת היום.‬
‫תודה.‬
‫נראה די מגניב גם.‬
‫- קליאו -‬
‫"קליאו היקרה.‬
‫"צדקת.‬
‫"את מי שאת, וזה כנראה לא בשבילי.‬
‫"איני רוצה חיים של אלימות ומוות.‬
‫"אני יודע שאין עולם ללא אלימות ומוות,‬
‫"ושאני פחדן אם אני קובר את הראש בחול.‬
‫"אבל לא כולם יכולים להיות אמיצים.‬
‫"אמיצים כמוך.‬
‫"אנשים כמוני, שרק רוצים חיים מאושרים,‬
‫"כנראה צריכים אנשים כמוך‬ ‫שנלחמים על האושר הזה.‬
‫"הדבר האחרון שאני רוצה הוא‬ ‫שתהיי פגיעה בגללי.‬
‫"ואפילו אם חיינו לא מתאימים זה לזה,‬
‫"אני רוצה שתדעי שאת בסדר גמור כמו שאת.‬
‫"אני שמח שנפגשנו שוב,‬
‫"ואני מקווה שתמצאי את האושר שאת מחפשת.‬
‫"שלך לנצח, הולגר."‬
‫את עצובה?‬
‫כן.‬
‫כן, אולי קצת.‬
‫גם אני.‬
‫למה?‬
‫תמיד חשבתי שריקנות היא כלום.‬
‫אבל זה ממש לא נכון.‬
‫האם משהו שכואב יכול להיות כלום?‬
‫קיאנה?‬
‫חשבתי שנועדנו זה לזו.‬
‫שני אנשים מאותו כוכב, לנצח, את מבינה?‬
‫ועכשיו לא נשאר כלום.‬
‫רק הריקנות העצומה והכואבת הזאת.‬
‫הכי טוב להיות לבד. ככה זה כואב פחות.‬
‫כן. אם אין לך אף אחד,‬ ‫אתה לא יכול לאבד אף אחד.‬
‫אבל זה אומר‬
‫שתצטרך להיות לבד לנצח.‬
‫קליאו, זה אומר‬ ‫שבני אדם אינם יצורים חברתיים.‬
‫שזה כוכב לכת מלא באגואיסטים בלי שום חיבור,‬
‫בלי אהבה, בלי חברות.‬
‫כן.‬ ‫-אבל זה לא המצב.‬
‫את חברה שלי, קליאו.‬
‫אני מרגיש את זה כאן.‬
‫כן. ואתה חבר שלי, תילו.‬
‫בדיוק.‬
‫בני אדם צריכים להאמין באהבה.‬
‫ואם אנחנו נפגעים,‬
‫אז אנחנו יכולים להחלים, קליאו.‬
‫תגידי משהו.‬
‫יכול להיות שאתה צודק.‬ ‫-כן.‬
‫כן, לא…‬ ‫-לא, אני כן. כן!‬
‫אסור לזנוח את החברים שלך.‬
‫ואת האהובים שלך. ואת התקוות והחלומות שלך.‬
‫זה חוק קוסמי.‬
‫מה התוכנית שלך עכשיו?‬
‫אני צריך לפגוש את דופי.‬ ‫האהבה חייבת לשרוד, קליאו.‬
‫חג מולד שמח, קליאו.‬
‫אבא?‬
‫את בסדר?‬
‫היי, קליאו? אנחנו נעשה משהו בקשר לזה?‬
‫קליאו, חכי. קליאו!‬
‫את חייבת לדבר איתי, בסדר? בבקשה.‬ ‫אני רואה שנכנס בך משהו.‬
‫זה בסדר גמור, אבל צריך לתקשר. קדימה.‬
‫קיבלתי את בית הבובות הזה לחג המולד.‬ ‫-טוב, זו מתנת חג מולד נחמדה מאוד.‬
‫ו…?‬
‫חג מולד שמח, קליאו.‬
‫מי אתה?‬ ‫-אנחנו מכירים הרבה זמן.‬
‫הבאתי לך מתנה.‬
‫תראי.‬
‫שם המטרה הוא קרל-פרידריך קונרד,‬
‫שמוביל יחידה נאצית קרבית במערב גרמניה.‬
‫פגישה סודית תיערך עבור שניכם.‬
‫תמצאי את כל שאר המידע לגבי המבצע כאן.‬
‫תודה.‬
‫זה הכול?‬
‫לא בדיוק.‬
‫מה זה?‬ ‫-תפתחי.‬
‫אליפות אירופה בהחלקה אמנותית בקופנהגן?‬
‫זה במדינה לא סוציאליסטית.‬
‫ואם תיקחי אותם עכשיו,‬ ‫זו ההבטחה שלך שתחזרי בשלום.‬
‫זו הוראה?‬
‫זאת פקודה.‬
‫טוב, אז אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫ואם באמת אחזור בריאה ושלמה?‬
‫אז שנינו נעודד את האלופה המזרח-גרמנית שלנו‬ ‫בקופנהגן.‬
‫אולי…‬
‫זה ממש לא מקצועי, אבל…‬
‫בסדר גמור. כל טוב, חברה.‬ ‫-חבר.‬
‫החבר ז'וקוב?‬
‫שלום.‬
‫"הרשו לי לדווח!‬
‫"מבצע לודש, תוכנן בידי הגנרל אוטו שטראוב."‬
‫הולגר, תפסיק. מה אם סבא ישמע אותך?‬
‫אז הוא לא היה צריך להשאיר את זה זרוק.‬
‫"המטרה, שימור מבנים צבאיים ומנהליים‬
‫במקרה של התמוטטות."‬
‫תן לי את זה!‬ ‫-מה אקבל בתמורה?‬
‫סטירה לפרצוף.‬ ‫-סטירה? זה לא מספיק.‬
‫חביתה?‬
‫חביתה.‬
‫אני רוצה ממך נשיקה.‬
‫בסדר.‬
‫קליאו, צאי החוצה.‬
‫עכשיו תתנגבי מהר.‬
‫אבא חזר?‬
‫כבר אמרתי לך, יקירתי. אבא לא יחזור.‬
‫אבל ראיתי אותו עכשיו.‬
‫הרכב שלו עבר תאונה.‬
‫בכביש המהיר.‬
‫הוא נפל מהכביש.‬ ‫הרופאים הגיעו לשם מהר מאוד.‬
‫אבל הם לא יכלו להציל אותו.‬
‫מה אתה עושה פה, ניקולאי? אוטו שלח אותך?‬ ‫-רק מביא מתנות.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך פה שוב. לעולם!‬
‫את לא יכולה למנוע ממני להביא מתנות.‬
‫אתה יכול לדחוף את המתנות שלך לתחת!‬
‫היא צודקת.‬ ‫פשוט תסתלק מכאן ותפסיק להתערב בחיים שלנו.‬
‫אתה אל תדבר איתי על התערבות!‬
‫מה קרה?‬
‫סוון, עלינו לפגוש את אימא שלי.‬ ‫-בסדר, לאט לאט. על מה את מדברת?‬
‫אבא שלי לא מת בתאונת דרכים. הוא נורה.‬
‫ע"י ניקולאי ז'וקוב הזה מהק.ג.ב.‬
‫וניקולאי ז'וקוב הזה עקב אחריי כל הזמן הזה.‬
‫הוא היה פה והחזיר את שרשרת סוסון הים‬ ‫שהוא קרע ממני‬
‫כילדה קטנה אחרי שהוא ירה באבא שלי.‬
‫ואימא שלי מכירה אותו. אתה מבין?‬
‫טוב, אני אז אנחנו הולכים‬ ‫לפגוש את אימא שלך עכשיו.‬
‫אנחנו לא יכולים. אנחנו לא יודעים איפה היא.‬ ‫-ואיך נגלה?‬
‫רק דודה מרגו יכולה לדעת.‬ ‫-למה?‬
‫כי פיוטר אמר שמרגו מעורבת בלודש.‬
‫בסדר.‬ ‫-והאנשים של לודש הם מהשטאזי.‬
‫למשרד היו כמעט 200,000 מודיעים.‬ ‫אף אחד לא יכול להסתתר מהם לאורך זמן.‬
‫לא.‬ ‫-ולודש יכולים להפעיל אותם בכל עת.‬
‫למי יש גישה לכל המידע הזה?‬ ‫-מרגו הונקר.‬
‫נכון.‬ ‫-מושלם.‬
‫בסדר. אני לא בטוח שהבנתי הכול, אבל קדימה.‬
‫אפשר לעשות משהו בקשר לזה? זה באמת מתחיל…‬
‫מה את עושה? לא, קליאו, תפסיקי. אל…‬
‫בטח יש לך מסור,‬ ‫כי אנחנו לא עושים את זה ככה.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-אל תזוז.‬
‫זה פשוט… בסדר.‬
‫אני סומך עליך.‬ ‫-קדימה.‬
‫עכשיו בוא.‬
‫חופש!‬
‫דופי, היי. שיניתי את דעתי. אני בפנים.‬
‫התכוונת להשאיר אותי לבד?‬
‫בטח. קיאנה היא לא נסיכה.‬ ‫זה הרים את המחט מהתקליט שלי.‬
‫בטח, גבר.‬
‫אבל אם התקליט עדיין מסתובב,‬ ‫אפשר להחזיר את המחט.‬
‫והלב שלך יכול לרקוד.‬
‫ואו.‬ ‫-כן.‬
‫אהבה ומוזיקה.‬
‫זו המשימה!‬ ‫-המשימה שלך.‬
‫לא, דופי.‬
‫המשימה שלנו.‬
‫ואו.‬
‫תילו, הלב שלך רוקד.‬
‫באותו קצב כמו שלך.‬
‫מעולה.‬
‫ועכשיו תראה את זה.‬
‫הטראנס שלנו. ישר מסיריוס בי.‬
‫מגניב, לא?‬
‫מגניב!‬
‫אידיוט! הייתי צריך לצפות את זה.‬
‫אני יודע. אני אידיוט!‬ ‫-תתאפס על עצמך עכשיו, אובה!‬
‫אנחנו כל כך קרובים לעשות היסטוריה.‬ ‫-כן, ונכשלתי!‬
‫אל תדבר שטויות!‬
‫גרמניה תאוחד מחדש בתוך ברית המועצות,‬
‫ואתה תהיה חלק מהניצחון הזה על הקפיטליזם.‬
‫נתתי לאויב לקחת אותה, חברה.‬ ‫זו סיבה להוריד אותי בדרגה.‬
‫קליאו לעולם לא תעבוד עם האמריקאים.‬ ‫אנחנו יודעים איפה אימא שלה עכשיו.‬
‫נתפוס אותה. קליאו תעשה מה שנרצה.‬ ‫-אז לא ארד דרגה?‬
‫שטויות! למה שיורידו אותך בדרגה?‬ ‫-ובכן…‬
‫כי אני…‬ ‫-אובה!‬
‫הארגון זקוק לך.‬
‫ואני זקוקה לך.‬
‫באמת?‬
‫כן, כמובן.‬
‫אתה האדם הכי נאמן וחשוב לי.‬
‫זה נכון?‬
‫כן!‬
‫אובה!‬
‫מה?‬
‫ניסית הרגע…‬
‫על מה את צוחקת? הייתי רציני. חשבתי…‬
‫כן, כדאי שתפסיק עם כל המחשבות האלה.‬
‫אל תצחקי עליי.‬
‫אריך! אתה יודע מה הגמד הזה ניסה‬ ‫לעשות עכשיו?‬
‫אל תצחקי עליי.‬ ‫הקדשתי את כל חיי למען הסוציאליזם.‬
‫כן, אולי סמכנו על האנשים הלא נכונים. אריך!‬
‫הוא ניסה לנשק אותי!‬
‫אל תצחקי עליי, זונה!‬
‫זונה!‬
‫מרגו?‬
‫אמרת משהו?‬
‫לעזאזל. חכי, קליאו. לא.‬ ‫-מה?‬
‫את לא יכולה לצעוד‬ ‫לתוך הבית של הונקר עם קלצ'ניקוב!‬
‫למה לא?‬ ‫-ברצינות?‬
‫אם משהו ישתבש ואת תחזרי לימייך כמחסלת,‬
‫כל העולם ירדוף אחרינו.‬
‫הוא כבר רודף.‬ ‫-זה נכון, למען האמת.‬
‫אבל אי אפשר לנסות, רק פעם אחת,‬ ‫למזער את הבעיות שלנו, בבקשה?‬
‫בסדר, השני היה עושה יותר רושם.‬
‫דודה מרגו?‬
‫איזה חרא!‬
‫פאק.‬
‫אריך הונקר מת?‬
‫שיט. קליאו, האם הוא…‬
‫זה חרא רציני. בואי נצא מכאן. עכשיו, בבקשה.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-תתחבא.‬
‫מה? איפה? פאק!‬
‫החברה השרה?‬
‫הלו?‬
‫שיט.‬
‫הלו?‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫יוטה.‬
‫קליאו.‬
‫מה עשית?‬
‫שום דבר. הם כבר היו מתים כשהגעתי.‬
‫ואני אמורה להאמין לך?‬
‫את רוצה את ההסכם וחשבת שהוא אצל מרגו.‬
‫תניחי את הדבר הזה.‬
‫בואי נדבר, יוטה,‬ ‫כמו שרצית בפעם האחרונה ב"הטרקלין".‬
‫לא. אני אדווח שחיסלת את החברה השרה‬
‫ואת החבר יו"ר מועצת המדינה.‬
‫למי?‬
‫למשטרה? ומה תגידי להם?‬
‫"שלום, זו יוטה מלודש.‬
‫"תכננו הפיכה, אבל משהו טיפשי הפריע לנו."‬
‫אני לא טיפשה!‬
‫תניחי את הדבר הזה, או שאלחץ על ההדק.‬
‫די! עצרי! בבקשה, לא.‬ ‫שאף אחד לא ילחץ על ההדק פה, בסדר?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני רוצה שאת תניחי את האקדח‬ ‫ושאת תפסיקי להתגרות בה.‬
‫ואני רוצה שכולנו נדבר זה עם זה‬ ‫כמו בני אדם מתורבתים.‬
‫יוטה, תורידי את האקדח.‬
‫אני יכול להעיד‬ ‫ששניהם היו מתים כשהגענו לכאן.‬
‫כן, בטח. זה גם מה שאני הייתי אומרת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני סוכן מיוחד של ה-CIA.‬
‫תורידי את האקדח.‬
‫ה-CIA? לא, אתה לא.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫אתה לא.‬
‫איך את יודעת?‬
‫רק רגע, לא…‬
‫את לא יכולה לדעת שאני לא עובד עבור ה-CIA,‬ ‫אלא אם…‬
‫היא עובדת בשביל ה-CIA.‬
‫פאק! היא המודיעה.‬ ‫היא סיפרה להם איפה אובה מתחבא.‬
‫טוב, יוטה.‬
‫מה יגידו חברייך ללודש‬ ‫כשהם יגלו מי עוד משלם לך?‬
‫לא, קליאו. נכון?‬
‫בבקשה.‬
‫יוטה, אם לומר את האמת,‬ ‫להיות סוכן כפול זה לא מגניב.‬
‫כלומר, מה קרה כאן? מרגו עלתה עלייך.‬
‫אז חיסלת אותה וגם אותו. כן?‬ ‫-מה?‬
‫את בחרא אמיתי עכשיו.‬ ‫-עמוק בחרא עד הברכיים.‬
‫לא. אסור לך לעשות את זה, קליאו, בבקשה.‬
‫כל מה שאמרתי לך היה אמת.‬
‫כשגיליתי שהם רוצים לטמון לך מלכודת,‬
‫אמרתי ל-CIA מיד להגן עלייך.‬
‫לא, יוטה, האמריקאים משלמים לך. זו הסיבה.‬
‫איפה אימא שלי?‬ ‫-אפשר…‬
‫אני… מה?‬
‫אני בטוחה שאתם יודעים איפה היא. נו?‬ ‫-למה שאדע את זה?‬
‫יש לך את כל הפרטים המבצעיים שנוגעים אליי.‬
‫לעזאזל, יוטה, אני יודעת איך זה עובד!‬ ‫-אסור לי לספר לך.‬
‫אז חוששתני שעליי לדווח לק.ג.ב‬
‫שיש סוכנת כפולה בלודש‬ ‫ולספר להם מה היא עשתה.‬
‫עצרי! רגע.‬
‫בסדר.‬
‫את מכירה את אגם קרוויץ?‬
‫יש שם בקתה ישנה. אימא שלך מסתתרת שם.‬
‫את מכירה את המקום?‬ ‫-כן. קדימה.‬
‫אבל…‬
‫אתם לא יכולים פשוט ללכת.‬ ‫-אנחנו כן.‬
‫מה עם אלה?‬
‫את תחשבי על משהו. את לא טיפשה.‬
‫אבל…‬
‫החברה השרה?‬
‫הלו?‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫זונה בוגדנית.‬
‫כן.‬
‫החבר ז'וקוב. שיחה מבייקונור.‬
‫תן לי את הטלפון.‬
‫תן לי.‬
‫הלו.‬
‫רציתי לאחל לך בהצלחה.‬
‫כל המדינה שלך, חבר…‬
‫כולנו גאים בך מאוד, חבר.‬
‫עתיד מזהיר מצפה לך.‬
‫תודה רבה.‬
‫אתה תביא לחלל החיצון‬ ‫תהילה וכבוד סובייטיים.‬
‫ידעתי את זה כבר כשהחלטת להצטרף לרוסקוסמוס.‬
‫גדולתה של האומה שלנו משתקפת גם במדע.‬
‫לכבוד הוא לי.‬
‫לא, הכבוד הוא שלי, חבר קוסמונאוט.‬
‫לחיי חזרה בטוחה ומהוללת!‬
‫אני צריך אותך לצדי אחרי זה.‬
‫תודה. אתה יכול לסמוך עליי.‬
‫החברה השרה.‬
‫כן?‬
‫הלו?‬
‫כן, מי זה?‬
‫מי זה?‬
‫החבר ז'וקוב?‬ ‫-כן.‬
‫מי זה?‬
‫החבר אובה מיטיג.‬
‫העוזר של החברה הונקר.‬
‫תעביר לי מיד את החברה הונקר.‬
‫זה לא אפשרי, חבר.‬
‫החברה הונקר…‬
‫מתה.‬
‫גם החבר יו"ר מועצת המדינה. הם חוסלו.‬
‫על ידי…‬
‫על ידי בוגדת פחדנית.‬
‫למה המצב בברלין לא בשליטתכם?‬
‫טוב,‬
‫אני חושב שיש לנו…‬
‫החברה הונקר הבטיחה לי‬
‫שהכול בשליטתה.‬
‫ומה אני מגלה? שום דבר לא בשליטתכם!‬
‫למה עוד לא קיבלתי את ההסכם המחורבן?‬
‫אם האמריקנים ישימו עליו את ידיהם,‬
‫הלך עלינו.‬
‫לא הייתי אחראי למסמכים.‬ ‫כל מה שאני יודע זה…‬
‫מה בדיוק קרה?‬
‫ובכן, התחבאתי בשירותים ושמעתי הכול בבירור.‬
‫קליאו שטראוב הייתה פה.‬
‫היא ירתה בחברה הונקר‬
‫ובחבר יו"ר מועצת המדינה ללא אזהרה.‬
‫ואז החברה יוטה ז'ילינסקי הופיעה כאן.‬
‫היא עבדה כמודיעה של ה-CIA‬
‫וסיפרה לקליאו איפה אימא שלה נמצאת.‬
‫ואז קליאו חיסלה גם אותה.‬
‫זה בלגן גדול.‬
‫לא יכולתי למנוע את זה.‬
‫אתה חייב להאמין לי, חבר.‬
‫איפה אימא שלה נמצאת?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫באגם קרוויץ. קליאו בדרך לשם עכשיו.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כמובן.‬
‫חבר?‬
‫אידיוט.‬
‫החבר ז'וקוב?‬
‫זו קריאה לקרב עבור "כוכב השלום 65".‬
‫מבצע "מרוסיה באהבה".‬
‫כוכב 65 במצב קרב.‬
‫נקודות ציון של המטרה,‬
‫חמישים ושלוש נקודה עשרים ושמונה‬
‫תשעים ושמונה‬
‫חמישים ושלוש‬
‫פסיק‬
‫שלוש עשרה נקודה חמישים וארבע‬
‫חמישים‬
‫שמונה עשרה.‬
‫מבקש אישור סופי מהפיקוד.‬
‫השמדה פיזית.‬
‫קיבלתי.‬
‫שני אלמונים מתקרבים למטרה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫מבצע "מרוסיה באהבה"‬
‫קיבל אור ירוק.‬
‫תקוף‬
‫לפי שיקול דעתך.‬
‫קיבלתי.‬
‫זו?‬ ‫-כן.‬
‫אז זו הייתה הבקתה שלכם?‬
‫תמיד באנו הנה לחופשה. עם אבא.‬
‫חכה כאן, בבקשה, סוון.‬ ‫-בטח.‬
‫את לא אמורה להיות כאן.‬ ‫-זו לא הייתה תאונת דרכים.‬
‫אבא נרצח על ידי הק.ג.ב בחג המולד.‬ ‫על ידי ניקולאי ז'וקוב. נכון?‬
‫איך את…‬ ‫-למה שיקרת?‬
‫דברי!‬
‫מבצע לודש אומר לך משהו?‬
‫כן. זו תוכנית שסבא תכנן.‬
‫לא רק הוא.‬
‫אוטו יצר את לודש יחד עם ניקולאי ז'וקוב.‬
‫הוא היה אז מפקד הק.ג.ב במזרח גרמניה.‬
‫אחרי שניקולאי ירה בפביאן, אוטו חיפה עליו.‬
‫אולי כדי שיהיה לו משהו עליו.‬
‫השטאזי גרם לזה להיראות כאילו פביאן נהרג‬ ‫כשחצה את הגבול באופן לא חוקי.‬
‫יומיים אחרי שפביאן נורה,‬
‫שאלת פתאום מתי אבא יחזור.‬
‫הבנתי שהדחקת הכול.‬
‫למרות שזה קרה ממש לנגד עינייך.‬
‫לא רציתי שתחשבי שפביאן נטש אותנו.‬
‫הוא בחיים לא היה עושה את זה.‬
‫לכן המצאתי את הסיפור הזה.‬
‫כדי להגן עלייך.‬
‫ניקולאי יעשה כל שביכולתו‬ ‫כדי להשיג את הסכם רייגן-הונקר.‬
‫אם הוא לא אצלו כבר.‬
‫אבל למה הוא הרג אותו?‬
‫ולמה אני היחידה שיכולה להשיג את ההסכם?‬
‫למה ה-CIA לא עושה זאת בעצמו?‬
‫כי הם לא יכולים פשוט לצעוד לתוך הק.ג.ב‬ ‫ולקחת את המסמכים האלה.‬
‫אבל את יכולה.‬
‫כי ראש הק.ג.ב הנוכחי הרג את אבא שלי‬ ‫וחייב לי משהו?‬
‫ניקולאי לא הרג את אביך, קליאו.‬
‫ניקולאי הוא אביך.‬
‫קליאו!‬
‫שיט.‬
‫קליאו.‬
‫קליאו!‬
‫המטרה הושמדה.‬
‫אנשים אלמונים שרדו.‬
‫מה עכשיו?‬
‫עכשיו ניסע למוסקבה.‬
‫- הנוער הגרמני החופשי -‬
‫כן.‬
‫החבר ז'וקוב.‬
‫אני חושבת שחיכית לזה בקוצר רוח.‬
‫אכן. סוף סוף.‬
‫איפה השגת אותו?‬
‫זה לא חשוב.‬
‫מה את רוצה?‬
‫טובה. ובתמורה, תקבל את ההסכם.‬
‫טובה?‬
‫יהיה לי לכבוד ויספק אותי מאוד‬
‫אם תרשה לי להרוג את קליאו.‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬