Добрий день.
У відпустці?
Десь так.
Ви з Берліну?
Ні. З Маґдебурґа.
Ми ніби знайомі?
Це навряд. Я вперше тут.
Ну що ж, гарного відпочинку.
Нарешті. Попалася. Я відзвітую товаришці міністру.
Добре.
КЛЕО
Срака!
Майку! Підніми вище, бо мене уламками вб'є.
Вище не вийде.
Папусики.
Свен?
Стріляй!
Не смикайся!
Що?
-Скотиняка! -От срань.
Свене! Позаду!
Опустіть зброю!
Що?
ЦРУ?
Опустіть зброю, містере Міттіг!
Уве! Уве!
Візьмемо його пізніше.
Займись ним.
Гаразд.
Опусти їх.
Так, мем.
О.
Ми не розпалися.
Непогано, містере Петцольд.
Непогано.
Я знала, що ти прийдеш. Ти не вмієш брехати.
Ти - моя боржниця.
Е… Ви… ви знайомі?
Добре. Що ти хочеш знати?
Ми перехопили всю комунікацію між Лучем і Москвою. Щоразу, коли йдеться про валізу,
ти теж тут як тут, Клео Штрауб. Твоє ім'я завжди на слуху.
Ти - ключ до неї. Чому?
І гадки не маю.
Ой, та годі! Кажи, що ти знаєш.
Ти думаєш, якщо вже я зав'язала зі штазі, то неодмінно боротимуся на твоєму боці за
-капіталізм? -То по-твоєму, такі документи…
Мають лишатися в руках прогнилої ідеології?
Твоя ідеологія нічим не краща.
Чого ти хочеш, Клео Штрауб? Я тебе не розумію.
Ухвалювати власні рішення? Не робити більше того,
що мені наказують інші? Припинити вірити, що є лиш добро і зло?
Можливо, інший світ, у якому твоєї ідеології не існує більше.
Ганяйся за мною, якщо хочеш.
Та нічого не отримаєш. Так і скажи своїм ковбоям у Вашингтоні.
Ходімо.
Все гаразд.
Вона все одно нас до документів приведе. Ми лиш підемо слідом.
І дістанемо те, що хочемо.
А як ви взагалі дізналися, де я?
Від старого друга з російської армії.
Але ЦРУ це теж було відомо. Отже…
Отже у "Лучі", напевно, також є їхній інформатор.
То, виходить, чекістів теж можна купити, гм?
Саме так.
Слухай, а в тебе є ключ від цього абощо?
Ні.
Клео? Тут повідомлення для тебе.
Дякую.
Повідомлення. Старий, це ж просто лист. Тільо, чому ти завжди дуже…
Ти просто молодець у нас сьогодні.
Дякую.
Та ще й прикид ульотний.
КЛЕО
Люба Клео. Ти мала рацію. Ти така, яка є, і, певно, це не для мене. Я не хочу життя,
повного насильства й смертей.
Я знаю, що світу без насильтва й смертей
не існує і що боягуз, якщо просто заплющую на це очі.
Та не всі можуть бути сміливими.
Ще й такими, як ти.
Напевно, таким людям, як я, що просто хочуть жити щасливо,
треба такі, як ти, ті, що борються за щастя.
Я б нізащо не хотів, щоб ти стала вразливою через мене.
І попри те, що наші життя такі різні,
я хочу, щоб ти знала:
дуже добре, що ти така, яка ти є.
Я радий, що ми знову побачились, і бажаю тобі нарешті знайти своє щастя.
Навіки твій, Гольґер.
Ти засмучена?
Так… Напевно, трішечки.
Я теж.
Чому?
Я завжди думав, що порожнеча - це просто ніщо.
Та це зовсім не так… Як ніщо може ранити?
Сіана?
Я думав, нам судилось бути разом… Дві душі з однієї зорі, назавжди, розумієш?
А тепер нічого нема. Лиш ця бездонна, болюча порожнеча.
Краще бути самотнім. Тоді болить менше.
Так. Коли нікого нема, нікого й не втратиш.
Але це б означало, що доведеться довіку бути самотнім.
Клео, це б означало, що люди - зовсім не соціальні істоти.
Що весь наш світ повний егоїстів, без взаємин, без кохання та без дружби.
-Так. -Але ж усе зовсім не так… Ти - моя
подруга, Клео. Відчуваю це серцем.
Так… А ти - мій друг, Тільо.
Авжеж. Люди мають вірити в любов.
А коли ми страждаємо, то стаємо ще ближчими, Клео.
Скажи?
Можливо, твоя правда.
-Так. Ні, серйозно. -Так, ні, е…
Так!
І друзів не можна зректися. І тих, кого любиш. І своїх сподівань та мрій.
Це такий космічний закон.
І що ти робитимеш?
Навідаю Допі. Любов має жити, Клео.
Веселого Різдва, Клео.
Тату?
З тобою все гаразд?
Слухай, Клео. Може, ми щось із цим зробимо, чи як…
Клео, зачекай. Клео! Поговори зі мною, добре? Будь ласка. Я бачу, ти на своїй
хвилі, й це цілком нормально, але комунікація… Кажи.
Я побачила тата з будиночком, який він мені подарував на Різдво.
Окей… Це дуже гарний різдвяний подарунок. І?
Веселого Різдва, Клео.
А ти хто?
Ми вже давно знайомі.
Я приніс тобі подарунок. Подивися.
Нашу ціль звати Карл-Фрідріх Конрад, і він командир нацистського загону в ФРН.
Ми організуємо для вас із ним таємну зустріч.
А додаткову інформацію про перебіг операції ти знайдеш… тут.
Дякую.
Це все?
Не зовсім.
А що це?
Читай.
Чемпіонат з фігурного катання в Копенгагені?
Але ж це не соціалістична країна.
І якщо ти їх зараз візьмеш, то присягнися, що повернешся ціла й неушкоджена.
Це службове розпорядження?
Це мій наказ.
Гаразд, тоді я дуже старатимусь. А якщо я не повернуся ціла й неушкоджена?
Тоді… ми разом уболіватимемо за нашу Каті в Копенгагені.
Це, ем… напевно, якось зовсім не професійно, але…
-Ну гаразд. На все добре, товаришко. -Товаришу.
Товариш Жуков?
Добрий день.
Дозвольте відзвітувати! Цілком таємно. Оперативний план "Луч".
Розроблено генерал-полковником Отто Штраубом.
Гольґере, помовч. А як дідусь почує?
То нащо він таким розкидається? Мета плану:
збереження військових та адміністративних
структур
-у разі колапсу системи. -Віддай!
Віддай!
А ти мені що?
Дам ляпаса.
Даси ляпаса? Мене це не влаштовує.
Яєчня?
Яєчня.
І поцілуй мене, товаришко Штрауб.
Ну гаразд.
Клео, вилазь уже.
Швиденько витирайся.
А татко вже прийшов?
Я вже тобі казала, птасю. Татко більше не прийде.
Але ж я його щойно бачила.
Його машина зламалася. На автобані. Він злетів із дороги.
Лікарі дуже швидко приїхали, але не змогли йому допомогти.
Що ти тут робиш, Ніколаю? Тебе Отто прислав?
Я просто приніс подарунки.
Щоб я тебе тут не бачила. Ніколи!
Ти не можеш мені заборонити приносити подарунки.
Можеш ці подарунки собі в дупу запхати.
Її правда. Забирайся звідси і не втручайся в наше життя.
Не смій мені щось казати про втручання!
Що сталося?
Свене, нам треба до моєї мами.
Окей, не поспішай. Ти щось пригадала?
Мій батько загинув зовсім не в автокатастрофі. Його застрелили.
Оцей Ніколай Жуков із КДБ.
І цей самий Ніколай Жуков стежив за мною весь час.
Він був тут і віддав мені мій кулон, із морським коником,
який зірвав з мене в дитинстві після того, як застрелив мого батька.
І моя мама його знає, розумієш?
Ок-о-окей, я, ем… Отже ми їдемо до твоєї мами.
Не вийде. Ми не знаємо, де вона зараз.
Ага. А як нам це дізнатися?
Про це може лиш тітка Марґо знати
-Бо… -Бо Пьотр мені сказав, що
Марґо бере участь у "Лучі".
-Окей. -"Луч" - це колишні співробітники штазі.
Там було десь двісті тисяч інформаторів. Від них вічно ховатись не вийде.
-Ні. -І "Луч" їх може хоч зараз активувати.
Хто має доступ до всієї інформації?
Марґо Гонекер.
-Авжеж. -Супер. Гаразд. Я не впевнений, що геть
усе зрозумів, але рушаймо. Ем, е, може, ми щось із цим спершу
зробимо? Бо в мене руки трохи…
Що ти надумала? Е, ні, ні, ні, ні, ні. Клео, ти не дурій. Не треба…
Тут же є якась пилка абощо. Краще зробити це якось по-іншому. Не треба. У
-тебе ж… Це ж просто… Добре. -Не сіпайся. Я вірю тобі. Я вірю тобі.
Ну.
Їдьмо вже.
Я вільний!
Допі, привіт. Я знов повернувся.
Ти хотів мене самого залишити?
Звісно. Сіана ніяка не принцеса. Від цього в мене аж голка з платівки злетіла.
Та звісно.
Та якщо платівка ще крутиться, завжди можна поставити голку на місце.
І серце може танцювати.
Вау.
-Так. Любов і музика. Це і є місія! -Твоя місія.
Ні, Допі. Це наша місія.
Вау.
Тільо… Твоє серце танцює.
Синхронно з твоїм.
Клас.
А тепер поглянь.
Це наш фірмовий трек. Просто із Сиріуса Б.
Класний, ге?
Справді класний!
Чекай, дивись, дивись.
Дурило! Дурило! Дурило! Дурило! І як я не здогадався? Я ж знаю ці прийоми…
Зберися вже нарешті, Уве! Лишилося от стілечки, й ми напишемо історію.
-Так, і я облажався! -Це дурниці! Німеччина возз'єднається з
радянською імперією, і ти будеш причетний до перемоги над капіталізмом.
Я віддав її ворогам, товаришко. Я заслужив, щоб мене понизили.
Клео ніколи не працюватиме з американцями. Ми дізналися, де її мати. Ми
схопимо її, і Клео все зробить.
-То ви мене не понизите? -Це дурня. Чому б я тебе понижувала?
-Ну… е… але ж я… -Уве! Ти потрібен
організації. І мені ти потрібен.
Справді?
Так, звичайно. Ти моя найвідданіша й найважливіша людина.
То це правда?
Так!
Уве!
Що таке?
Ти що, намагався мене…
Що тут такого смішного? Я цілком серйозно. Я думав, що…
Так, так, тобі краще взагалі не думати.
Не смійся з мене.
Еріху! Уявляєш, що цей гном намагався зробити?
Не смійся з мене! Я присвятив усе своє життя служінню соціалізму.
Ми покладали надії не на тих. Еріху! Він хотів мене поцілувати!
Не смійся з мене, ти, лярво!
Лярва! Лярва! Лярва! Лярва! Лярва!
Марґо? Що там за галас такий?
Капець. Зачекай, Клео. Ні.
Що?
Ти не можеш отак із довбаним "калашем" просто зайти до Гонекерів.
Чому?
Ти серйозно? Бо коли там щось піде не так і
ти перемкнешся на режим убивці, на нас полюватиме весь світ.
Він уже полює.
Так, твоя правда. Але… може,
ми спробуємо хоч раз мінімізувати наші проблеми, будь ласка?
З автоматом було б ефектніше.
Тітко Марґо?
Холера.
Фак.
Еріх Гонекер мертвий.
Чорт. Клео, це ж він.
Оце вже повна срака. Краще вшиваймося звідси. Будь ласка.
-Фак! Фак! Фак! -Ховайся.
Що? Куди? Фак!
Товаришко міністр? Агов?
От срань.
Агов?
Е… тут є хоч хтось?
Ютто.
Клео…
Що ти накоїла?
Нічого. Вони були вже мертві, коли я прийшла
І я маю тобі повірити? Ага…
Ти хотіла той пакт і подумала, що він у Марґо. Ану кинь пістолет.
Поговорімо, Ютто. Ти ж так хотіла цього, в Кімнатці.
Ні, я негайно повідомлю, що ти товаришку міністра і товариша
держсекретаря розстріляла.
Цікаво, кому? Може, поліції? І що ти їм скажеш? Алло, це Ютта з "Луча". Ми
планували заколот, але нам, на жаль, одна дурничка стала на заваді.
Я не тупа! Опусти пістолет, бо я вистрелю.
Годі! Стоп! Тільки не це. Не треба стріляти, гаразд? Стоп!
То чого ви сюди прийшли?
Я хочу, щоб ви опустили зброю. Я хочу, щоб ти припинила її провокувати.
І щоб ми усі разом поговорили, як цивілізовані люди. Це ж просто.
Ютто, опустіть, будь ласка, зброю. Я можу підтвердити. Вони були вже мертві,
-коли ми сюди зайшли. -Аякже. Я б теж так сказала.
Окей. Між іншим, я спеціальний агент ЦРУ. І тому наказую опустити зброю.
Із ЦРУ? Ні, це навряд.
Так.
От і ні.
Чому ви така впевнена?
Хвилинку, ні…
Ви не можете знати, що я не працюю на ЦРУ. Хіба що… Ви сама працюєте на ЦРУ. Фак!
Вона і є інформатока. Вона їм сказала, де Уве ховається.
Оце так, Юто.
Ой-ой. Цікаво, що скажуть твої товариші з "Луча",
коли дізнаються, хто ще тобі платить?
Ні, ні, Клео. Не треба. Будь ласка.
-Ммм… Ютто, якщо чесно, подвійний агент - Це не круто. Поглянь, що тут сталося.
Марґо тебе розкусила, тому ти застрелила її та Еріха, так?
Що?
-Оце ти у лайно встрягла. -По самі коліна.
Ні-ні. Не роби цього, Клео, прошу. Усе, що я сказала тобі правда.
Коли я дізналася, що тобі хочуть влаштувати пастку, я негайно повідомила в
ЦРУ. Щоб тебе захистити.
Ні, Ютто. Лиш тому, що американці тобі гроші платять. Де моя мама?
Може, ми…
Що?
Я впевнена, що ви знаєте, де вона. Кажи!
-Та-та та звідки мені це знати? -У тебе точно є всі оперативні дані
про мене. Бляха, Ютто, я знаю цю кухню!
Я не можу тобі цього сказати.
Тоді мені, на жаль, доведеться піти в КДБ й повідомити,
що в "Лучі" є подвійна агентка, і сказати, що вона тут накоїла.
Ні! Стоп! Чекай. Вмовила.
Ти знаєш, де озеро Кревіц? Там є стара дача, отам твоя мама й сховалася.
Ти знаєш це місце?
Так. Ходімо.
Але…
Ви не можете просто піти.
Можемо.
-І покинути це? -Ти щось вигадаєш. Ти ж у нас не тупа.
А-але…
Товаришко міністр?
Агов?
Тут хтось є?
Зрадлива лярва.
Заходьте.
Товаришу Жуков. Байконур на зв'язку.
Дай мені телефон.
Давай.
Алло?
Я хотів побажати тобі удачі.
Твоя країна, ми всі, справді…
…дуже пишаємося тобою, товаришу.
На тебе чекає блискуче майбутнє.
Дякую.
Ти донесеш до космосу радянські славу й честь.
Я це знав ще тоді,
коли ти вирішив піти в Роскосмос.
Велич нашої держави позначається й на науці.
Для мене це честь.
Це для мене честь, товаришу космонавте.
За вдале й тріумфальне повернення!
А після цього мені знадобиться твоя підтримка.
Дякую. Ти можеш на мене покластися.
Товаришко міністр.
Га?
Алло?
Ви хто такий?
Хто це?
Товариш Жуков?
Так. Із ким я розмовляю?
Це товариш Уве Міттіг.
Ад'ютант товаришки Го-Гонекер.
Передайте негайно слухавку товаришці Гонекер.
На жаль, це неможливо, товаришу.
Товаришка Гонекер… померла.
І товариш генеральний секретар також. Їх стратила… одна… одна малодушна зрадниця.
Чому ви там усі такі безпомічні в Берліні?
-Ну, ем, напевно, е, у нас тут, е… -Товаришка Гонекер запевняла мене, що в
неї усе під контролем. І на тобі! Нічого ви не контролюєте!
Чому я досі тих клятих документів не отримав?
Якщо вони потраплять до рук американців, нам тоді точно всім кінець.
Але ці документи не в моїй компетенції. Мені лише відомо, що, е…
А що саме сталося?
Ну, цей, я, я… я у ванній ховався, і добре чув, як усе відбувалось.
Клео Штрауб ввійшла…
і без попередження застрелила товаришку Гонекер і товариша генсекретаря.
Потім сюди прийшла товаришка Ютта Зелінскі.
Вона була інформаторкою ЦРУ й розповіла Клео, де її мати переховується.
Клео і її застрелила… Тут просто бійня якась.
Я не зміг завадити. Просто повірте мені, товаришу.
-Вам відомо, де зараз її мати? -Так точно. На озері
Кревіц. Клео саме зараз туди їде.
Ви впевнені?
Абсолютно.
Товаришу?
Чорт.
Товаришу Жуков?
Бойовий наказ для Зорі миру 65.
Операція "Із Москви з любов'ю".
Зоря миру в стані боєготовності.
Координати цілі.
53.28
98
53
Кома
13.54
50
18
Запит на остаточне підтвердження.
Фізичне знищення.
Зрозумів.
Двоє невідомих наближаються до цілі.
Зрозумів.
Виконати операцію "Із Москви з любов'ю"
Дозволяю.
Атака.
На ваш розсуд.
Підтверджую.
-Це вона? -Так.
Це була ваша хатинка?
Ми приїздили сюди на канікули. З татом.
Зачекай тут.
Гаразд.
Тобі не можна тут бути.
Це була не автокатастрофа.
Тата тоді КДБшник розстріляв. На Різдво. Ніколай Жуков. Отак воно було, правда?
Як ти…
Чому ти мені правди не сказала?
Кажи!
Тобі щось про операцію "Луч" відомо?
Так. Цей план дідусь розробляв.
Не тільки він. Отто створив "Луч" разом із Ніколаєм
Жуковим. Він був офіцером КДБ, відповідальним за НДР.
Після того, як Ніколай застрелив Фабіана, Отто його прикрив. Можливо,
той мав на нього якийсь компромат.
Штазі обставили усе так,
ніби Фабіана вбили під час спроби нелегального перетину кордону.
Через два дні після вбивства Фабіана ти мене раптом спитала, коли тато прийде…
Тоді я зрозуміла, що ти забула.
Хоча це сталося просто у тебе на очах.
Я не хотіла, щоб ти думала, що Фабіан покинув нас.
Він би так ніколи не вчинив. Тому я й вигадала цю аварію.
Щоб тебе захистити.
Ніколай готовий на все, щоб отримати пакт Рейґана-Гонекера.
Якщо вже не отримав.
Але чому він застрелив його?
І чому лише я можу знайти ці документи? Чому ЦРУ не зроблять цього самі?
Бо вони не можуть просто зайти в КДБ й забрати у них ці документи. А от ти можеш.
Бо нинішній шеф КДБ застрелив мого батька й тепер мій боржник?
Ніколай твого батька не розстрілював, Клео. Ніколай і є твій батько.
Клео!
Чорт.
Клео.
Клео!
Ціль знищено. Невідомі вижили.
Що тепер?
Тепер ми їдемо в Москву.
Так!
Товаришу Жуков.
Думаю, ви нетерпляче чекали цього.
Ну… нарешті.
Звідки це в тебе?
Не має значення.
Чого ти хочеш?
Послугу.
А я за неї віддам вам пакт.
Яку?
Я б радо…
виконала ваш наказ убити Клео.