Co?
Soudruhu generále-majore.
Chce s vámi mluvit jeden soudruh. Z Berlína.
Kdo je to?
Podporučík Mityg, soudruhu. Telefonovali jsme si. O tom, že kontrarevoluční živly
-soudružku ministryni… -A?
Vy jste zavěsil a já to nedořekl.
Přejděte k věci.
Čest a sláva velké KGB. A teď, když je soudružka mrtvá,
přítelkyně sportu a mládí, tak jsem si myslel,
že sem zajedu a nabídnu služby.
A nabídnu se pro něco většího.
Aha.
Kleo. Pořád tu pobíhá. Můžu ji odstranit, jestli za to…
Rozumíte?
Soudruh rozumí.
Anjo? Co ty tu děláš?
Soudružka Ramona to zařídí.
Co? Ty jsi Ramona? Ta Ramona?
Je to tak.
Můžete odejít.
Čubko.
Šmejde.
LETIŠTĚ MOSKVA
Moskva, něco tu nesedí, ne? No, zatím se nás nikdo nepokusil zabít, což je
prakticky zázrak, když člověk cestuje s tebou. Nikolai ví, že přijedeme, jak to,
že už dávno nevisíme z ňákýho vrtulníku? Co má v plánu?
Svene
To se dozvíme.
Straubová.
To jsem já.
Pojďte prosím.
Nezeptáš se jí, kam jedeme?
K čemu?
Jak k čemu? Ona…
Děkuji.
Ehm, promiňte. Kam jedeme?
Sedněte si.
Tak fajn. Děkuju.
Co to je?
Kleo?
Ukaž se, ať se na tebe podívám.
Ty jsi…
… tak i vyrostla.
Copak ty mě neznáš? Ne?
Ne.
Jsem Akulina, tvoje babička.
Oj, jsem tak ráda.
Dáme si čaj.
Ty ji znáš? Myslíš, že je nebezpečná?
Je to má babička.
Dobře. Tak fajn. Budu tady, kdybys něco potřebovala.
Matka vlast. Je to moje poslední dílo. Líbí se ti?
Jdeme.
Dej si. Bylo to tvé oblíbené jídlo. Nebo jsi to už taky zapomněla?
Už jsem tady byla.
Dokonce často. Trávili jste tu skoro každé léto.
Moc ráda sis hrávala v zahradě.
To je zvláštní. Roky o vás vůbec nic nevím.
Neexistovali jste. A teď si budem hrát na rodinu?
Je to tragické, co se tehdy stalo.
Že tvá matka Nikolaie opustila. On je dobrý otec.
A vy jste byli dobrá rodina.
Ale tvá matka to všechno zničila.
To máš zajímavou definici dobrého otce.
Tady. Podívej.
KLEO
On byl stále s tebou. Sledoval každý tvůj krok.
Čeho chceš dosáhnout?
Abys Nikolaie ctila za to, co je…
Tvůj otec.
A myslíš, že ho nechám jen tak pokračovat? Aby svou ”láskou” obestřel celý svět?
To nechcidopustit.
Máš toho s ním společného víc, než si myslíš. Zarputilost,
se kterou sleduješ své cíle, tvá vůle, tvá síla.
To všechno máš po svém otci. A oči. Ty máš taky po svém otci.
Škoda, že naše cíle jsou tak rozdílné.
O něj si nedělám starosti. To o tebe si dělám starosti. Nebýt mě, byla bys teď
mrtvá. On je milující otec, ale také nelítostný bojovník. On tě neušetří jenom
proto, že jsi jeho dcera.
Čeho neušetří? Vždyť už mi všechno vzal. Ale teď už to nedovolím.
Potom ale zemřeš.
Už je pozdě.
Je mi líto.
Mně taky.
Kleo!
Sbohem.
Sbohem. Babičko.
Ano?
Holčička tu byla. Ale nechtěla mě poslechnout.
Vždyť jsem ti to říkal…
Maminko.
Je to stejně upřímné dítko, jaký jsi býval i ty.
Ano.
To je ona.
Vím, že toho chlapa nenávidíš víc, než si dokážu představit, ale…
… co já vím. Nezamyslíme se? Nad tím co říkala tvá babička?
Že je tu možnost mírumilovného řešení.
Ne.
Ale jak to uděláme? Jsme jen dva. Proti celý KGB.
Nejsme sami.
Co?
Kleo!
Natasho!
Oh, tak ráda tě vidím.
Máš se?
Skvěle. Seš drsná, žes přijela.
Broderová Natasha.
Kdo je to?
Petzold. Sven.
-Ehm. Pojďte dál. Uvařila jsem. -Boršč?
No samozřejmně, že boršč.
- Jedině milovaná může mít… - Jedině milovaná může mít…
-… tak mimořádné oči… -… tak mimořádné oči…
No co…
Dáme si Kubu.
Na přátelství.
Kuba?
Tam jsme se seznámily. Neřekla ti to?
Kleo má spoustu talentů, ale komunikace není jedním z nich.
Kleo byla nejkrásnější v brigádě přátelství.
Celá Kuba do ní byla zabouchnutá, všichni.
-Aha… -Jo. Byla fakt divoká.
Máš dost kliku, žes ji sbalil.
Nejsme spolu. Jen spolupracujeme.
Vlastně jen proto, že nechce.
A proč ne? Vždyť vypadá celkem obstojně?
Pospěš si.
Nebo si ho zaberu pro sebe.
Slyším?
Pro tebe.
Ano?
Kleo. Bábuška mi volala.
Byla zklamaná.
Říkal jsem jí, že nemá žádný smysl s tebou mluvit.
Přesně.
Nebudu se snažit tě přesvědčit.
Tak proč mi voláš?
Kleo, když si se narodila, chtěl jsem ti dát jméno Naděžda. Naděje.
Po druhé ženě našeho moudrého vůdce Josefa Stalina. Tvá matka byla proti.
Naděžda? Nezabila se snad? A Stalin poslal její sestru do gulagu.
Kleo Nikolaevno.
Chci, abys mě pochopila. Jsi má dcera. A já jsem na tebe pyšný. Je strašné,
že jsem s tebou nemohl být.
To proto mi voláš? Abys mi popsal svůj pohled na věc? Víš co?
Je mi to úplně ukradený!
Jsem tvůj otec.
Nejsi můj otec. Fabián byl můj otec a toho jsi zabil.
Fabián.
Vzal mi všechno, co jsem měl.
Ženu, co jsem miloval.
… I tebe, moje děťátko.
Zasloužil si smrt.
A mamka si ji taky zasloužila?
Myslíš, že jsem to udělal rád? Smrt tvé matky mě bolí stejně jako tebe.
Ale nemohl jsem dovolit, aby pořád vzdorovala naší vůli.
A když ty budeš vzdorovat mně Kleo, pak musím vygumovat tebe i s tvými,
s tvými idejemi.
Co kdybych já vygumovala tebe a tvé ideje?
Jednou jsi měla šanci. Neudělala´s to. Svého otce nemůžeš zabít.
Nejsi můj otec, Nikolaii. Jsi monstrum. A tohle monstrum zabiju.
Dobrý?
To byl Nikolai.
Na Malorce jsi mi řekl, že budu pokračovat, protože jsem, jaká jsem.
Je to tak?
Já jsem se zmýlil. Můžeš se změnit. A taky ses změnila. Dokonce moc.
Jo?
Jo.
Já myslela, že to nejde. Ale jde. Člověk se může změnit. Pak taky změní,
jak věci dopadnou.
Jo.
A když má jeden vážně kliku, může změnit svět. Nebo?
Jestli to někdo dokáže, pak ty.
Díky.
Uvidíme se pod stolem!
Netuším, co to znamená, ale jsem pro.
Šlo o pravidelnou linku z Tallinu do Lvova.
Dobrýtro.
-Dobrýtro. -Kafe?
Jo, dík.
…A k jejich překvapení oznámil, že měnová unie se neuskuteční.
Důvodem jsou pochybnosti na straně Spojených států.
Co to říkaj?
Vaše měnová unie se nekoná.
Co? Nikolai získal tu smlouvu?
Jo. Ale ne na dlouho. Dostanem ji zpátky.
Tady. Její táta má namířeno na premiéru ve státním divadle. Balet.
A naše představení se koná v KGB. Natashina máma tam pracuje. Pomůže nám.
Jo.
A dál? Pak prostě budem v budově největší tajný služby na světě hledat složku?
Jo. Jak jinak?
No, mohli bysme…
Jdeme, soudruhu.
Dnes se v hlavním městě Německa Belíně konal hudební průvod.
Mladí lidé tančili v západní části města na tak zvanou „techno-hudbu“
Spousta fanoušků tancovala přes západní město.
-Doufám, že to zvládne. -Zvládne to.
-Dej na sebe pozor, ano? -No jasně.
Pošta.
Sbírám poštu! Poslužte si, poslužte si, není zač.
Sbírám poštu, soudruzi. Dobré ráno!
Pozor! Pozor!
Všem soudruhům! Zaregistrován přímý útok na náš štáb!
Všichni opusťte budovu a odeberte se do bezpečí!
NIKOLAI ZHUKOV
Chudáku.
Pojď.
Hej.
Ehm.
Jdeme. Jdeme.
Eh, co to…
Do háje!
Praktický.
Vy?
-Já myslel, že jste… -Na baletu?
Jo.
Nesnáším balet.
Nevypadá to dobře. Měl byste k lékaři.
Nemám pojištění do zahraničí.
No tak jeďte domů.
Pojedu. S Kleo.
Kleo je mrtvá.
A vy budete další, pane Petzolde.
Víte, jak si představovala svůj pohřeb?
Snad jen všude rozptýlíme její popel. Co myslíte?
Já myslím…
Hm?
… Že nemáte ponětí, jak dobrá vaše dcera je.
Víte, kolikrát už jsem myslel, že je Kleo mrtvá?
Že to prostě nemohla přežít. Ale přežila,
pokaždý, znovu a znovu. Kleo je o tolik silnější,
statečnější a vytvalejší, než si dokážete představit,
Nikolaii. Nedělám si starosti o Kleo.
Dělám si starosti o tebe.
Protože Kleo přijde. A pak zabije tě.
Za ním.
Tady ne.
Zjistíme, kde se ukrývá a seberem ho později.
Ramono?
Víš, jak to chodí, když povinnost volá.
Kde je tvé dítě?
U mojí ženy. Ona je šťastná. Strašně se těšila, že se stane matkou.
O co tu jde?
Mám úkol tě odstranit.
Ale víš to, v Chile přimělo mě to přemýšlet.
Ptala jsem se: "Co je síla a co
slabost?"
Vždy jsem myslela, že ty jsi slabá, protože zrazuješ ideály. A já jsem silná,
když jsem věrná.
Ale to byla chyba.
Tysi mě tehdy nezabila. Sama jsi udělala to rozhodnutí,
co je správné a co špatné. To je síla. A já? Já jsem slabá,
protože dělám, co mi přikážou!
Miluju tě.
Zasloužíš si ji víc, než já. Tvá cesta je správná,
Kleo. Naučila jsem se od tebe, že už si nenechám nikdy rozkazovat.
Kurva!
My ženy můžeme změnit svět, když muže…
Zdravím, soudružko!
Blá blá blá. Co to mele za blbosti?
-Cos to udělal? -Zlikvidoval jsem nejlepší čekistku NDR.
Idiote!
Dostanu ho.
Uwe!
Tak pojď!
Sakra.
Uwe?
Promluvme si!
A o čem? Chceš mluvit? A o čem?
O matice, například! Ta ti nikdy nešla, co? Osm nábojů! Všechny pryč!
Kolik ti jich zbývá?
Máš prázdnej zásobník.
Poslouchej mě, Uwe. Je ti jasný,
že s tou věcí dělnictva to byla bouda. Margot, Nikolai,
tady jde jen o moc a prachy, o vliv.
A ty seš jenom herní figurka. Bože! Malej blbej pěšák, kterýho obětujou! Využili tě!
To snad není pravda.
Pojď dál! Rychle!
Ty žiješ! Můj bože, žiješ!
Dejte mi vodku.
Vodku, prosím.
-Fakt nechceš jet do nemocnice? -Néé!
Dej to pod to.
Tak?
-Tak mluv, co se stalo? -Ta smlouva nebyla
v KGB. Ale už vím, kde je.
-Jo? -Jo.
Díky.
Tady.
To jsi ty?
Jo. Ta věž památník dobyvatelů kosmu.
A jak to víš, že je tam?
Vždycky, když se mi zdá o minulosti, vidím malýho kosmonauta. To není náhoda.
Zdá. děláš si srandu, chceš, abychom tam šli, protože se ti zdá o kosmonautovi?
Svene! Nikolai měl na svým stole model tý rakety! Ta fotka, ta raketa, ta věž, ta
smlouva musí být tam! Jsem si jistá.
I kdyby. Nikdo z nás nikam nepůjde bez dokonalýho plánu.
Co zase?
Tady máš.
Soudružka major Dunya Broderova.
V tom se tam dostanem. Natasho, seš nejlepší.
To není žádnej plán. Je to jen převlek. Co uděláme, až budeme uvnitř?
-Podrž to. -Hergot!
Tímto tě prohlašuji za hrdinu Sovětského svazu a propůjčuji ti řád za statečnost.
Taky mám strach.
Já ti důvěřuju.
Ty to zvládneš.
Dejte na sebe pozor.
Na zdraví.
Zaposlouchal jsem se do sebe, kvůli Sirius B. Tady.
Jasně. A co jsi slyšel?
Nic!
Jo! To je dobře. Kde nic není, Dopi, tam může vyrůst všechno!
-I kytka? -Jo! Například, Dopi. Například.
Pecka!
-Vezmeš to za mě? -No jasně.
Jak to děláš?
Chci se ti omluvit, Thilo. Mrzí mě, že jsem ti neřekla pravdu.
Že jsem si nevšimla, že seš nejlepší člověk,
jakýho jsem potkala.
Ciano…
Chci ti něco ukázat, Thilo.
Ciano? Už mi nepřijde zlý, že UFO neexistuje.
Něco ti ukážu.
Och. Coto tu je?
Trhlina v časovém kontinuu.
To je Nevada? Oblast padesát jedna?
Fakt hustý. Takže jsi přeci jen z vesmíru? Pocházím z extrasolární vodní planety?
Gliese dvanáct čtrnáct…
Soudruhu.
Soudruzi.
To je od majora Zhukova?
Generála Zhukova.
Ty?
Jsi blázen?
K čemu ty pochyby? Jen se na ni podívej. Ona je soudruh generál-major.
A teď fofrem otevři!
Promiňte, soudruhu generál-majore.
Sejf se nachází ve sklepě v řídící místnosti.
Děkuji.
Dě-ku-ji.
Odkud umíš tak dobře rusky?
Ach tamto. To mě naučila Natasha, Pro každej případ.
Nebylo to sexy? Bylo to sexy.
Tady je. Jen ho musíme otevřít.
Co, co, jak?
Jo. Jak. Otázka.
Ne. Jak? Ty neznáš tu kombinaci? To je otázka.
Neznám.
Ehm, vážně? Ty uspořádáš ten cirkus a neznáš kombinaci ksejfu?
Jak jsem měla vědět, že ty dokumenty budou tady v tom!
Jsou to špionážní dokumenty! Kde jinde by byly, když ne v tomhle zatraceným
-trezoru! -Bože, přestaň fňukat a radši mi pomoz.
Se z tebe zblázním.
Být Nikolaiem, jaký kód bys použil?
Nemám tušení! Tak jo, tak jo. 25.10.1917. VŘSR.
To nebylo zlý. Ale chyba. Podle ruskýho kalendáře to bylo sedmýho
-jedenáctý. -Jo.
Ne! Bylo by to až moc lehký.
Mám další nápad.
-Dobře. A to? -Stalinovy narozeniny.
O, to je dobrý, to je moc dobrý. Moc dobrý.
Jedna, osm, sedm…
-Sakra! -Na prd.
Tak jo, Nikolai, Nikolai, co je Nikolai? On je tvůj táta.
-Mý narozeniny. -Tvý narozeniny.
Prosím, prosím, prosím.
Och můj bože! Jo!
Jo! Sak-ra!
Och. Můj bože! Políbíme se?
-Ne. -Tak fajn.
Sakra.
Co je?
Sakra.
Zdravím, Kleo.
Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne! Všichni se teď pěkně uklidníme. Jo?
Hádám, že tohle je to, co chci. Co?
Řekněme, že ano. Co pak?
Zamyslím se. Jedete do Ruska a ukradnete právě teď
nejdůležitější dokument na světě. A pak?
Rose. Myslíte, že bychom se dostali do takový situace
bez dobrýho únikovýho plánu?
My ho nemáme? Kleo.
Mé letadlo je připraveno.
Tak fajn.
A já mám za to svezení vydat z ruky svůj jedinej trumf?
Abyste si svět předělali tak, jak chcete? Tak to se nestane.
To mě budeš muset zastřelit.
Mohla bych střílet. Pak budu mít, co chci. Ale mám taky co nabídnout.
Co to má být?
Řekněme návrh. Z dobré vůle.
Informace, která ti změní život. Dopis výměnou za tu smlouvu.
Díky. Ale informací, co mi změnily život, už mám dost.
-Kleo, nechceme třeba aspoň… -Důvěřuj mi.
Tak jo.
Jestli chceš tu smlouvu, musíš mě zastřelit.
Nedělej blbosti.
Tak fajn
Taťka.
Dobrý večer, Kleo!
Dobrá práce!
Dáš mi za to vyznamenání?
Co sis myslela? Chceš to monstrum prostě zastřelit?
Zmáčni.
Zastřelit vlastního tátu není tak snadný, ha? I když je to monstrum.
Dej mi tu smlouvu.
Máš pravdu. Nemůžu na tebe vystřelit.
Ale ty můžeš střílet na svou dceru?
Nééééé!
Sakra, kousnul jsem se do jazyka.
Ty žiješ?
No…
Ten řád!
Bože! Ty seš takovej idiot! Říkala jsem, že to máš nechat na mně! Koukni se!
Cože.
To nemyslíš vážně, máš neprůstřelnou vestu?
Jo!
Proč máš neprůstřelnou vestu a já ne?
Měli jsme jen jednu!
Takže proč se mnou o tom nemluvíš? On po mně vystřelil! Mohl sem umřít!
Seš na prd týmová hráčka! Upřímně!
Díky.
No je mrtvej?
Jo. Je mrtvej.
A ta smlouva je taky fuč, co? Nejspíš je to lepší.
Není fuč.
Ty si to jen tak vyměnila?
Tak jo, co uděláme dál?
Změníme svět?
Spolu změníme svět?
Pojď.
Jé. Za ruce? To vážně? Tak fajn. Ale jen proto, že to chceš.
Soudruhu Haralde Nikolaieviči, máme pro vás důležitou zprávu.
Rozumím.
Váš otec zemřel na následky střelného zranění.
Byla to má sestra?
Ano.
Vracím se zpět.
H. STRAUB
Micino…
Kočko. Micko.