Co je?
Soudruhu generálporučíku.
Chtěl by s vámi mluvit jeden soudruh. Je z Berlína.
Kdo je to?
Podporučík Mittig, soudruhu generálporučíku.
Mluvili jsme spolu.
- Řekl jsem vám, že kontrarevolucionářka… - A?
Zavěsil jste. Chtěl jsem ještě něco.
K věci.
Chvála a čest slavné KGB, vždycky říkám.
Když je teď soudružka ministryně mrtvá, přítelkyně sportu a mládeže…
Napadlo mě
přijet a nabídnout své služby.
A postavit se za…
Zkrátka něco většího.
Kleo
se pořád motá kolem.
Mohl bych se jí zbavit,
kdybych na oplátku…
Rozumíte?
Soudruh rozumí.
Anjo? Co tady děláš?
Soudružka Ramona se o to postará.
Cože?
Ty jsi Ramona?
Ta Ramona?
Vypadá to tak.
Odchod.
- Píčo. - Čuráku.
LETIŠTĚ MOSKVA
Moskva.
- Něco tu nesedí, viď? - Co?
Zatím se nás nikdo nepokusil zabít, což je samo o sobě zázrak,
když jsem s tebou, ale Nikolaj ví, že přijedeme.
Proč už nevisíme z nějakýho vrtulníku? Co má za lubem?
STRAUBOVÁ
To brzo zjistíme.
- Straubová? - To jsem já.
Pojďte se mnou, prosím.
- Nezeptáš se jí, kam jedeme? - Proč?
Jak „proč“?
Díky.
Promiňte, kam jedeme?
Posaďte se.
Tak jo, díky.
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ MOSKVA
Co to je?
Kleo?
Ukaž se mi.
Tys tak…
Tys…
Tys tak vyrostla.
Ty si mě nepamatuješ?
Ne.
Jsem Akulina. Tvoje babička.
Moc ráda tě vidím.
Pojď, udělám ti čaj.
Ty tu stařenu znáš? Myslíš, že je nebezpečná?
Je to moje babička.
Tvoje… Dobře.
Budu tady, kdyby něco, jo?
Matka Vlast,
moje nejnovější dílo. Líbí se ti?
Pojď.
Ochutnej. Byl tvůj oblíbený.
Nebo to už si taky nepamatuješ?
- Už jsem tu byla. - Kolikrát.
Trávila jsi tu skoro každé léto.
Bavilo tě hrát si na zahradě.
Nějak se mi to nezdá. Roky se nevidíme. Ani se neozveš.
Neexistovala jsi a najednou si máme hrát na šťastnou rodinku?
To, co se tehdy stalo, byla tragédie.
Když tvoje matka opustila Nikolaje.
Je to dobrý otec a byli jste hezká rodina.
A tvoje matka všechno zničila.
To je zajímavá definice „dobrýho otce“.
Hele, podívej.
KLEO
Vždycky stál po tvém boku. Všude tě doprovázel.
Co tím sleduješ?
Chci, aby sis Nikolaje vážila, jak si zaslouží…
Jako otce.
Myslíš, že ho v tom nechám pokračovat?
Aby mohl šířit svou „lásku“ po celým světě?
To nemůžu dovolit.
Máš s ním společného víc, než si myslíš.
Tu tvrdohlavost, s jakou si jdeš za svým.
Tvé odhodlání a sílu. To všechno jsi zdědila po otci.
Máš po něm i oči.
Jen škoda, že se tak rozchází naše zájmy.
Nebojím se o něj.
Ale o tebe.
Ty mi děláš starosti.
Nebýt mě, už bys byla mrtvá.
Je to milující otec, ale urputný bojovník.
Neušetří tě jen proto, že jsi jeho dcera.
Neušetří čeho?
Už mi vzal všechno.
Ale s tím teď zatočím.
Pak umřeš.
Je pozdě.
Mrzí mě to.
Mě taky.
Kleo!
Sbohem.
Tobě taky,
babičko.
Ano?
Byla tady.
Ale nechtěla poslechnout.
Já ti to říkal,
mami.
Je tvrdohlavá stejně jako ty.
Ano.
To teda je.
Chápu, že toho chlapa nenávidíš víc, než si dokážu představit, ale…
Nevím.
Neměli bychom zvážit, co babička říkala?
Neexistuje nějaký mírumilovný řešení?
- Ne. - A co jako uděláme?
My dva proti celý KGB.
Nejsme na to sami.
Cože?
- Kleo! - Natašo!
Tak ráda tě vidím.
Potěšilo mě, když ses ozvala.
Kdo to je?
Broderová, Nataša.
Petzold, Sven.
Pojďte dál! Uvařila jsem.
- Boršč? - Co jinýho?
Na zdraví.
Přípitek na Kubu.
Na přátelství.
Na Kubu?
Tam jsme se poznaly. Neřekla ti to?
Kleo má mnoho talentů, ale komunikace mezi ně nepatří.
Kleo byla nejhezčí v Brigádě přátelství.
Celá Kuba se do tý holky zamilovala. Do posledního.
- Celá? - Jo. Byla pěkná divoška.
Máš štěstí, že ji máš.
Nechodíme spolu. Jen spolu pracujeme.
Jen proto, že nechce.
Proč ne?
Vypadá celkem schůdně.
Neotálej.
Nebo po něm skočím já.
Prosím?
To je pro tebe.
Ano?
Kleo.
Volala mi babička.
Byla zklamaná.
Řekl jsem jí, že nemá smysl s tebou mluvit.
To je pravda.
Nebudu ti nic rozmlouvat.
Tak proč voláš?
Kleo.
Když ses narodila,
chtěl jsem tě pojmenovat Naděžda.
„Naděje.“
Po druhé ženě našeho moudrého vůdce Josifa Stalina.
Tvoje máma byla proti.
Naděžda?
Nezabila se?
A Stalin poslal její sestru do gulagu.
Moje malá Kleo.
Chci, abys něco pochopila.
Jsi moje dcera
a jsem na tebe hrdý.
Je hrozné, že jsem nemohl být s tebou.
Proto voláš?
Abys mi sdělil svůj pohled?
Tak hele, na to ti pěkně seru!
- Jsem tvůj otec. - Nejsi můj otec.
Můj otec byl Fabian. A tys ho zabil.
Fabian!
Všechno mi sebral.
Ženu, kterou jsem miloval,
a tebe, mé dítě.
Zasloužil si umřít.
A máma si taky zasloužila umřít?
Myslíš, že jsem si to užil?
Smrt tvé matky mě bolí stejně, jako bolí tebe.
Ale nemohl jsem připustit, aby nám vzdorovala.
Jestli mi budeš vzdorovat, Kleo,
pak tebe a tvé kontrarevoluční ideje budu muset zničit taky.
Co když zničím já tebe a tvoje ideje?
Šanci jsi měla.
Nevyužila jsi ji.
Nemůžeš zabít svého otce.
Ty nejsi můj otec, Nikolaji.
Jsi zrůda.
Zrůda, kterou sprovodím ze světa.
Jsi v pořádku?
To byl Nikolaj.
Na Mallorce jsi říkal, že nikdy nepřestanu, protože jsem taková.
Je to pravda?
Spletl jsem se.
Můžeš se změnit a změnila ses.
- A hodně. - Jo?
Jo.
Myslela jsem si, že to nejde.
Ale jde.
Můžeš se změnit.
Taky můžeš změnit běh věcí.
Jo.
A s trochou štěstí můžeš změnit i svět. No ne?
Jestli to někdo dokáže,
tak ty.
Díky.
Uvidíme se pod stolem!
Nevím, co to znamená, ale jsem pro.
Letadlo mířilo z Tallinu do Lvova.
Přistálo v SSSR. Všichni cestující jsou v bezpečí…
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Čaj? - Ano, prosím.
…byli zadrženi finskou policií.
Německý kancléř Helmut Kohl promluvil před novináři v Bonnu
a k jejich překvapení oznámil, že žádná měnová unie nebude.
Jako důvod uvedl pochybnosti ze strany USA.
Co říkají?
Vaše měnová unie se nekoná.
Co? To znamená, že Nikolaj má pakt.
Jo, ale ne nadlouho. Dneska ho získáme zpátky.
Tady. Její otec se chystá na premiéru ve Státní opeře.
Balet.
A my vystupujeme v sídle KGB.
Pracuje tam Natašina máma. Pomůže nám.
- Jo. - A pak?
Budeme hledat v budově největší tajný služby světa
jeden pakt?
- Jo. Ještě něco? - Mohli bychom…
Jdeme, soudruhu.
Dnes se v hlavním městě Německa, Berlíně, konal techno průvod.
Omladina hrála z reproduktorů takzvanou techno hudbu.
Spousta fanoušků tancovala napříč západem města.
- Doufám, že to zvládne. Musí. - Zvládne.
- Opatrně, jo? - Jasně.
Pošta! Maria je nemocná. Zaskakuju za ni.
Pošta.
Přeberte si poštu.
Přeberte si poštu, soudruhu. Dobré ráno.
Poplach!
Pozor, soudruzi. Na našem velitelství došlo k plynovému útoku.
Chudák.
Jdeme.
Zdravím.
Jdeme.
Jdeme, dělej.
No jo. Dobře.
Ty bláho.
Šikovný.
Vy?
- Myslel jsem, že jste… - Na baletu?
Jo.
Nesnáším balet.
Nevypadá to dobře. Měl byste si zajít k doktorovi.
Nemám cestovní pojištění.
Tak jeďte domů.
Pojedu.
S Kleo.
Kleo je mrtvá.
A vy budete další, pane Petzolde.
Netušíte, jak chtěla být pohřbená?
Co rozptýlit její popel všude kolem?
Co vy na to?
Myslím…
že nemáte tušení, jak schopná vaše dcera je.
Víte, jak často jsem si říkal, že je mrtvá?
Že to nemohla přežít? Ale pokaždý mě vyvedla z omylu.
Protože Kleo je mnohem silnější, tvrdší a odvážnější,
než si dokážeš představit, Nikolaji.
O ni strach nemám.
Mám strach o tebe.
Protože Kleo je na cestě
a zabije tě.
A já odcházím.
Mám?
Ne, tady ne.
Víme, kde se schovává. O něj se postaráme později.
Ramono.
- Víš, jak to chodí, když je tě třeba. - Kde máš dítě?
S mou ženou. Je tak spokojená.
Měla obrovskou radost, že bude máma.
O co tu jde?
Mám rozkaz tě zabít.
Ale popravdě,
to, co se stalo v Chile, mě přimělo se zamyslet.
Říkala jsem si:
„Co je silný a co slabý?“
Vždycky jsem si myslela, že jsi slaboška, protože jsi zradila svý ideály.
A já silná, protože jsem byla loajální.
Ale to byla chyba.
Tenkrát jsi mě nezabila.
Rozhodla ses sama, co je správný a co špatný.
To je síla! A já?
Já jsem slaboška, protože dělám, co mi řeknou.
Mám tě ráda.
Zasloužíš si ji víc než já.
Tvoje cesta je správná, Kleo.
Něco jsem se přiučila.
Už nikdy nebudu přijímat rozkazy.
Kurva.
- My ženy můžeme změnit svět, když… - Ahoj, soudružky.
Bla, bla, bla. Co to bylo za bláboly?
- Co jsi udělal? - Zlikvidoval údajně nejlepší agentku NDR.
Ty debilní kreténe!
Dostanu ho.
Uwe!
Uwe.
Ukaž se!
Sakra.
Uwe!
Raz, dva, tři, čtyři, pět…
Uwe?
Promluvíme si!
O čem chceš mluvit? Najednou chce mluvit!
Co třeba o matematice?
Ta ti nikdy moc nešla.
Měli jsme osm nábojů a všechny vystříleli.
Kolik jich zbylo?
Máš prázdnej zásobník.
Poslouchej, Uwe.
Je ti jasný, že boj za dělnickou třídu byla pohádka, ne?
Margot, Nikolaj.
Jde jim jenom o moc, peníze a vliv.
A ty jsi jenom jejich figurka.
Sakra!
Jen blbej postradatelnej pěšák.
Využívají tě.
Neuvěřitelný.
Pojď dovnitř.
Žiješ! Bože, jsi naživu.
Potřebuju vodku.
Vodku, prosím.
- Určitě nechceš do nemocnice? - Ne!
- Zamotej to tam. - Takhle?
- Co se stalo? - Pakt v KGB nebyl.
- Ale vím, kde je. - Jo?
Děkuju.
- Tady. - To jsi ty?
Jo. A ta věž je Památník pokořitelů kosmu.
Proč myslíš, že je tam?
Kdykoli sním o minulosti, vidím malýho kosmonauta.
To není náhoda.
Sníš. Děláš si srandu?
Chceš tam jít kvůli kosmonautům ze snů?
Svene, Nikolaj měl model rakety na stole.
Ta fotka, raketa, věž. Pakt je tam. Jsem si jistá.
I kdyby.
Nikdo z nás nikam nepůjde bez dokonalýho plánu.
Co se děje?
Voilà!
Soudružka majorka Dunja Broderová.
Tak se dostaneme dovnitř. Jsi nejlepší, Natašo.
Tohle není plán. To je převlek.
- Drž. - Co uděláme, až budeme uvnitř?
Tímto tě pasuji
na hrdinu Sovětského svazu
a uděluji ti tuto medaili
za mimořádnou statečnost.
Taky se bojím.
Já…
ti věřím.
Zvládneš to.
Buďte opatrní.
Na zdraví.
Naslouchal jsem si díky Siriu B.
Tady uvnitř.
Jo, kámo.
- Co jsi slyšel? - Nic.
Jo, ale to je dobře.
Kde nic není, Dopi, může všechno růst.
Kytka?
Jo. Třeba.
Třeba.
Nářez.
- Vezmeš si to? - Jasně.
Jak jsi to udělala?
Chci se ti omluvit, Thilo. Mrzí mě, že jsem ti neřekla pravdu.
Omlouvám se. Uvědomila jsem si, že neznám lepšího člověka.
- Ciano. - Chci ti něco ukázat, Thilo.
Ciano?
Nevím proč, ale už mi nepřijde tak hrozný, že UFO neexistuje.
Něco ti ukážu.
Co to je?
Trhlina v časoprostorovém kontinuu.
To je Nevada?
Oblast 51?
Pecka.
Že bych přece jenom byl z vesmíru? Jsem z exoplanety pokrytý oceány?
Z Gliese 1214.
- Soudruhu. - Soudruzi.
- To je od majora Žukova? - Generála Žukova.
Vy! Zbláznil jste se?
Co máte za problém? Stojí před vámi soudružka generálmajorka.
- Nechte ji projít, do háje! - Promiňte, soudružko generálmajorko.
Trezor je ve sklepě v řídicí místnosti.
Děkuji.
Taky děkuju.
Kde ses naučil tak dobře rusky?
Jo, to…
To mě pro jistotu naučila Nataša.
Tebe to nerajcovalo? Mě jo.
Tady je.
Teď ho musíme otevřít.
Cože? Počkej, jak?
- To je dobrá otázka. - Ne.
Otázkou je, jestli znáš kombinaci.
- Jasně, že ne. - Vážně?
Celý to zorganizuješ a neznáš kombinaci?
Jak jsem měla vědět, že ty dokumenty budou v trezoru?
Jsou to tajný dokumenty. Kde jinde by byly, když ne v trezoru?
- Přestaň fňukat a pomoz mi. - Já se z tebe zblázním.
Být Nikolaj, jakou bys použil kombinaci?
Co já vím? Dobře.
25. 10. 1917. Den Říjnový revoluce.
Na zápaďáka slušný.
Ale obávám se, že nesprávný. V ruským kalendáři to je 7. 11. 1917.
Jo.
Sakra! To by bylo až moc hezký.
Mám další nápad.
- Dobře. A co? - Stalinovy narozeniny.
To je dobrý. Paráda.
Jedna, osm, sedm, osm…
- Sakra! - Kurva práce!
Sakra!
Dobře, Nikolaj. Co má ještě rád?
Je tvůj otec.
- Tvoje narozeniny. - Moje.
Prosím.
Panebože!
Jo!
Panebože!
Proboha.
Dáme si pusu?
- Ne. - Dobře.
Do háje.
Copak?
Do háje.
Ahoj, Kleo.
Co… Ne! Zachovejme klid, prosím.
To asi bude to, co hledám, že ano?
Řekněme, že jo. Co pak?
Zamyslím se.
Přiletíte do Ruska
a ukradnete momentálně nejdůležitější dokument na světě.
A dál?
Rose, vážně myslíš, že bychom se do takový situace dostali
bez důmyslnýho plánu úniku?
Žádný nemáme? Kleo!
Moje letadlo čeká.
Dobře.
Hádám, že letenku vyměníš za můj jedinej trumf.
Abyste mohli přetvořit svět podle svýho.
To se nestane. Jen přes mou mrtvolu.
To můžu zařídit.
Pak bych dostala, co chci.
Ale…
Mám nabídku.
Co to je?
Řekněme, že projev dobré vůle.
Informace, která ti změní život.
Dopis výměnou za pakt.
Děkuju.
Ale život měnících informací už bylo dost.
- Neměli bychom… - Věř mi.
Dobře.
Jestli chceš pakt, musíš mě zastřelit.
Co to kurva děláš?
Dobře.
Otče…
Dobrý večer, Kleo!
Dobrá práce.
Dostanu od tebe medaili?
Co tě to napadlo?
Že tu zrůdu prostě zastřelíš?
Zmáčkni spoušť.
Zastřelit vlastního tátu není tak jednoduchý?
I když je to zrůda.
Dej mi ten pakt.
Máš pravdu.
Nemůžu tě zastřelit.
Ale ty?
Můžeš zastřelit vlastní dceru?
Ne!
Co?
Sakra, asi jsem se kousnul do jazyka.
Ty žiješ?
Jo.
Cože? Ta medaile?
Ty jsi takovej idiot!
Říkala jsem, že to vyřídím.
- Hele. - Počkej.
Děláš si srandu? To je neprůstřelná vesta?
- Jo! - Proč ji taky nemám?
Měla jsem jen jednu.
A proč jsi nic neřekla?
Vystřelil na mě. Mohl jsem umřít.
Nejsi týmovej hráč. Ale vážně!
Děkuju.
Nemáš zač.
Je mrtvej?
Jo.
Je mrtvej.
A pakt je taky pryč, co?
Asi to tak bude lepší.
Není pryč.
Tys to prohodila?
A co teda budeme dělat?
Změníme svět?
Změníme svět? Spolu?
- Pojď. - Teda.
Držíme se za ruce? Vážně?
Dobře.
Ale jen proto, že chceš.
Soudruhu Haralde, máme pro vás důležitou zprávu.
Rozumím.
S politováním vám musím oznámit, že byl váš otec zastřelen.
Byla to moje sestra?
Ano.
Vrátím se.
H. STRAUB
Číča.
Kočka. Micka.
Překlad titulků: Anna Farrow