Що таке?
Товаришу генерал-лейтенанте. З вами хоче поговорити товариш із Берліна.
Хто це?
Унтерлейтенант Міттіґ, товаришу. Ми говорили телефоном.
-Я казав, що вороги вбили пані міністра. -І що?
Ви поклали трубку, не дали завершити.
Ближче до справи.
Слава й честь КДБ. Я завжди так кажу.
Оскільки товаришка Міністр, подруга спорту й молоді, загинула…
Я подумав,
що можу запропонувати вам свої послуги.
Я готовий до виконання
важливих завдань.
Клео досі бігає на волі.
Я можу її позбутися,
якщо за це мені…
Розумієте?
Товариш розуміє.
Аню? Що ти тут робиш?
Товаришка Рамона вже займається цим.
Чим?
Ти Рамона?
Та сама Рамона?
Схоже, що так.
Можете йти.
-Шльондра. -Дрочило.
МОСКВА, АЕРОПОРТ
Москва.
-Щось тут не те. -Що?
Ніхто ще не спробував нас убити. І це саме по собі є дивом,
коли ти поруч зі мною. Ніколай знає, що ми їдемо.
І ми ще не бовтаємося з гелікоптера? Що він задумав?
Незабаром дізнаємося.
Штрауб? Це я.
Пройдіть зі мною.
-Не спитаєш, куди ми їдемо? -Навіщо?
Як це, навіщо?
Дякую.
Пробачте, куди ми їдемо?
Сідай.
Так. Дякую.
МОСКОВСЬКИЙ АЕРОПОРТ
А це що?
Клео?
Дозволь мені глянути на тебе.
Ти так…
Ти така…
Як ти виросла!
Не впізнаєш мене?
Ні.
Я Акуліна. Твоя бабуся!
Як же я рада!
Ходімо, вип’ємо чаю!
Ти її знаєш? Думаєш, вона небезпечна?
Це моя бабуся.
Твоя… Ну, добре.
Якщо щось трапиться, я буду тут.
Батьківщина-мати.
Моя нещодавня робота. Тобі подобається?
Ходімо.
Спробуй. Це твоя улюблена страва.
Чи ти забула й це?
-Я вже тут бувала. -І навіть часто.
Ви проводили тут майже кожне літо.
Ти любила гратися в саду.
Якось це дивно. Я не бачила й не чула тебе роками.
Тебе не існувало. А тепер ми маємо вдавати щасливу родину?
Це була справжня драма.
Це твоя мати покинула Ніколая.
Він добрий батько, і ви були гарною сім’єю.
А твоя мати все знищила.
Цікаве у вас визначення «доброго батька».
Ось, поглянь.
Він завжди був поруч, підтримував тебе на кожному кроці.
До чого це все?
Шануй Ніколая за те, ким він є.
Він твій батько.
Думаєш, я дозволю йому продовжувати в цьому дусі?
Щоб він обдарував своєю «любов’ю» весь світ?
Я цього не допущу.
Ви маєте більше спільного, ніж ти думаєш.
Твоя впертість, з якою ти йдеш до мети.
Твоя рішучість. Твоя сила. Усе це в тебе від батька.
І очі теж від твого батька.
Шкода тільки, що в нас такі різні цілі.
Я хвилююся не за нього.
Я хвилююся
за тебе.
Якби не я, ти б уже не жила.
Він відданий батько, але невпинний боєць.
Він не змилується над тобою лише за те, що ти його донька.
Навіщо наді мною змилуватися?
Він забрав у мене все.
Але я більше цього не допущу.
Тоді ти помреш.
Уже пізно.
Мені шкода.
Авжеж.
Клео!
Прощавай.
І ти теж.
Бабусю.
Так.
Вона була тут.
Але не захотіла мене слухати.
Я ж тобі казав.
Мамусю.
Вона така ж уперта дитина, яким був і ти!
Так.
Так, це вона.
Мені складно навіть уявити, як сильно ти його ненавидиш, але…
Сам не знаю.
Чи не варто задуматися над тим, що сказала твоя бабуся?
Можливо, є бодай шанс на мирне розв’язання?
-Ні. -І що ми зробимо?
Нас двоє проти всього КДБ.
Ми не самі.
Що?
-Клео! -Наташо!
-Як я рада тебе бачити! -Як справи?
Чудово. Молодець, що об’явилася.
А хто це?
Бродерова, Наташа.
Петцольд, Свен.
Заходьте! Я дещо приготувала.
-Борщ? -Авжеж, борщ.
Ну, що.
Вип’ємо за Кубу.
За дружбу.
За Кубу?
Там ми познайомилися. Вона тобі не розповідала?
У Клео багато талантів, але спілкування — не один із них.
Клео була найкрасивішою в Бригаді дружби.
Уся Куба була закохана в неї. Без винятків.
-Уся Куба? -Так. Вона була дикою.
Тобі пощастило, що ти її відхопив.
Ми не разом. Ми лише колеги.
Лише тому, що вона проти.
Чому це?
Він цілком прийнятний.
Думай швидше.
Бо заберу його собі!
Слухаю.
Це до тебе.
Так.
Клео.
Мені дзвонила бабуся.
Вона була розчарована.
Я казав їй, що говорити з тобою немає сенсу.
Cаме так.
Я не збираюся впливати на тебе.
Тоді чому дзвониш?
Клео.
Коли ти народилася,
я хотів назвати тебе Надєждою.
Це означає «надія».
На честь другої дружини нашого мудрого вождя Йосипа Сталіна.
Твоя мати була проти.
Надєжда?
Та, що наклала на себе руки? А її сестру Сталін відправив до ГУЛАГу?
Клео Ніколаєвно.
Я хочу, щоб ти зрозуміла.
Ти моя донька,
і я тобою пишаюся.
Дуже шкода, що я не міг бути поруч із тобою.
Ось чому ти дзвониш!
Щоб розповісти свою версію подій?
Знаєш що? Мені на це справді начхати!
-Я твій батько. -Ти не мій батько.
Мій батько — Фабіан, а ти його вбив.
Фабіан!
Він забрав у мене все.
Жінку, яку я кохав.
І тебе, мою дитину.
Він заслужив померти.
І мама теж заслужила?
Думаєш, мені було приємно?
Її смерть завдає мені не меншого болю, ніж тобі.
Але я не міг дозволити їй піти проти нас.
І якщо ти підеш проти мене, Клео,
то мені доведеться стерти тебе й твої контрреволюційні ідеї.
А якщо я зітру тебе й твої ідеї?
У тебе вже був такий шанс.
Ти ним не скористалася.
Ти не зможеш убити свого батька.
Ти не мій батько, Ніколаю.
Ти чудовисько.
І я вб’ю це чудовисько.
Усе гаразд?
Це був Ніколай.
На Майорці ти якось казав, що я ніколи не відступаю, бо такою я є.
Це правда?
Я помилявся.
Ти можеш змінитися, і ти змінилася.
-Дуже сильно. -Справді?
Справді.
Я завжди думала, що це неможливо.
Але я можу.
І ти теж.
Ти можеш змінити хід подій.
Авжеж.
А якщо пощастить, то можна змінити й весь світ. Правда?
Якщо хтось і може це зробити,
то це ти.
Дякую.
До зустрічі під столом!
Не знаю, що це означає, але я згоден.
Це був рейс із Таллінна до Львова.
Зараз літак перебуває в СРСР. Усі пасажири в безпеці.
-Доброго ранку! -Доброго.
-Чаю? -Так, дякую.
…їх затримала фінська поліція.
Канцлер ФРН Гельмут Коль виступив у Бонні перед журналістами
і несподівано заявив, що валютного союзу не буде.
Приводом для цього стали сумніви з боку США.
Про що тут ідеться?
Ваш валютний союз скасовано.
Що? Це означає, що пакт у Ніколая.
Так, але ненадовго. Сьогодні ми його заберемо.
Ось. Її батько сьогодні відвідає прем’єру в Державному театрі.
Балет.
А ми тимчасом виступимо в КДБ.
Там працює мама Наташі. Вона нам допоможе.
-Так. -А що потім?
Просто обшукаємо будівлю найбільшої секретної служби світу,
щоб знайти пакт?
Так. Що ж іще?
Можна було б…
Ходімо, товаришу.
У столиці Німеччини Берліні сьогодні відбувся техно-парад.
Молодь вмикала з колонок так звану техно-музику.
Юрби фанатів танцювали в західній частині міста.
-Сподіваюся, вона впорається. -Упорається.
-Обережно. Гаразд? -Звісно.
Пошта! Марія на лікарняному. Я її заміняю.
Пошта.
Розбираймо пошту!
Розбираймо пошту, товариші! Доброго ранку!
Увага!
Увага, товариші! На наш штаб здійснено газову атаку.
Бідолаха.
Виходь!
Привіт.
Виходь.
Швидко.
Добре.
Боже!
Практично.
Це ви?
Хіба ви не на…
Балеті?
Так.
Ненавиджу балет.
Схоже, що це серйозно. Раджу звернутися до лікаря.
Я тут не застрахований.
Тоді їдь додому.
Так, поїду.
Із Клео.
Клео мертва.
І ви будете наступним, пане Петцольде.
Вам відомо, як вона планувала свій похорон?
Може, розвіємо її прах?
Що скажете?
Я думаю…
Ви навіть не уявляєте, яка чудова у вас донька.
Знаєте, скільки разів я думав, що Клео вже мертва?
Що вона не зможе вижити. А вона виживала. Щоразу.
Тому що Клео набагато сильніша, витриваліша й сміливіша,
ніж ви можете уявити собі, Ніколаю.
Я не хвилююся за Клео.
Я хвилююся за тебе.
Адже Клео зараз буде тут
і тебе вб’є.
А я виходжу.
За ним?
Не тут.
Ми знайдемо, де він ховається. І займемося ним пізніше.
Рамоно?
-Обов’язок кличе. Сама розумієш. -Де твоя дитина?
З моєю дружиною. Вона дуже щаслива.
Вона неймовірно щаслива стати матір’ю.
Що відбувається?
Я маю наказ тебе вбити.
Але знаєш,
те, що сталося в Чилі, змусило мене задуматися.
Я запитую себе:
«У чому сила, а в чому слабкість?»
Я завжди думала, що ти слабка, бо зраджуєш свої ідеали.
А я сильна, тому що вірна ідеалам.
Але це не так.
Тоді ти мене не вбила.
Ти сама вирішила, що правильно, а що ні.
Ось це справжня сила! А що я?
Я слабка, адже роблю те, що мені кажуть.
Люблю тебе.
Ти заслуговуєш його більше, ніж я.
Ти на правильному шляху, Клео.
У тебе я дечого навчилася.
Більше я не виконуватиму жодних наказів.
Чорт.
Ми, жінки, здатні змінити світ, якщо тільки…
Вітаю, товаришки.
Бла-бла-бла. Що це за балаканина?
-Що ти натворив? -Ліквідував найкращу чекістку НДР.
От кретин!
Я дістану його.
Уве!
Уве.
Виходь!
Чорт.
Уве!
Один, два, три, чотири, п’ять…
Уве?
Поговоримо?
Про що? Тобі так хочеться поговорити?
Про математику, наприклад.
Ти ніколи не вмів рахувати.
У нас по вісім пострілів. Набоїв більше нема.
Скільки залишилося?
Твій магазин порожній.
Послухай мене, Уве.
Цією боротьбою за робочий клас із нас просто насміхаються.
Марго, Ніколай.
Їх цікавлять лише влада, гроші, вплив.
А ти просто їхня іграшка.
Дідько!
Дурний пішак, яким можна пожертвувати.
Тебе використовують!
Повірити не можу.
Заходь!
Ти жива! Боже, ти жива.
-Мені горілки. -Нам горілки.
-Ти точно не хочеш до лікарні? -Не хочу!
-Поклади це всередину. -Сюди?
-Що сталося? -У КДБ пакту не було.
-Але я знаю, де він. -Так?
Дякую.
-Ось. -Це ти?
Так, а ця вежа — монумент підкорювачам космосу.
Чому пакт має бути там?
Коли мені сниться минуле, я бачу маленького космонавта.
Це не випадково.
Сни. Ти знущаєшся?
Ми туди поїдемо, бо тобі сняться космонавти?
Свене, у Ніколая на столі був макет ракети.
Фото, ракета, вежа! Пакт саме там! Я впевнена.
Навіть якщо…
Ніхто з нас нікуди не піде без надійного плану.
І що далі?
Ось, тримай.
Товаришка майор Дуня Бродерова.
Ось як ми потрапимо туди. Наташо, ти найкраща.
Це не план. Це лише маскування.
-Тримай. -Що робитимемо всередині?
Оголошую вас
героєм Радянського Союзу
і нагороджую цим орденом
«За відвагу».
Мені теж страшно.
Я тобі довіряю.
Усе буде добре.
Будьте обережні.
Будьмо!
Я прислухався до себе, бо в моєму серці є Сіріус Б.
Он як?
-І що ти почув? -Нічого.
Але це добре.
Там, де пустка, може прорости що завгодно, Допі.
Квітка?
Так. Наприклад.
Наприклад.
Супер!
-Продовжиш замість мене? -Звісно.
Як ти це робиш?
Я хочу перепросити в тебе, Тільо. Пробач, що не сказала правду.
Я зрозуміла, що ти найкраща людина, яку я зустрічала.
-К’яно. -Я покажу тобі дещо, Тільо.
К’яно?
Здається, не так уже й погано, що НЛО не існує.
Ходімо.
Що це таке?
-Розрив у просторово-часовому континуумі. -Це Невада?
Зона 51?
Фантастика!
Може, я таки з космосу? З океанічної екзопланети?
Із Глізе 1214.
-Товаришу. -Товариші.
-Це від майора Жукова? -Генерала Жукова.
Друже! Ти що, з глузду з’їхав?
Які ще можуть бути сумніви? Це ж товаришка генерал-майор.
Швидко пропусти нас, покидьку!
Пробачте, товаришко.
Сейф у підвалі диспетчерської.
Дякую.
Звідки в тебе така блискуча російська?
Так, це…
Наташа навчила мене цих фраз про всяк випадок.
Хіба це не сексі? Як на мене, то так.
Ось він.
Треба лише відкрити його.
Що? Чекай, як?
-Так. Питання, як це зробити. -Ні.
Ти що, не знаєш комбінації? Ось у чому питання.
-Ні, не знаю. -Серйозно?
Організовуєш весь цей цирк і не знаєш код?
Звідки я могла знати, що пакт буде в цьому сейфі?
Це таємні документи! Де ж іще їм бути, як не в цьому клятому сейфі?
-Досить скиглити, краще допоможи. -Здуріти можна.
Який код ти б використав на місці Ніколая?
Без поняття.
-День Жовтневої революції — 25.10.1917. -Непогано для західного німця.
Але це не так. За російським календарем це 07.11.1917.
Так.
Чорт! Це було б надто легко.
У мене є інша ідея.
-І яка? -День народження Сталіна.
Дуже добре. Просто відмінно.
Один, вісім, сім, вісім…
-Чорт! -От лайно!
Прокляття!
Гаразд, ким іще є цей Ніколай?
Твоїм батьком.
-Твій день народження. -Мій день народження.
Будь ласка.
Боже мій!
Так!
Чорт забирай!
Господи!
Боже мій.
Поцілуємося?
-Ні. -Гаразд.
Дідько.
Що таке?
О, чорт.
Привіт, Клео.
Ні! Зберігаємо спокій, будь ласка.
Здається, це саме те, що мені потрібно. Правда?
Скажімо, що так. І що далі?
Лише подумайте:
ви їдете в Росію і викрадаєте
найважливіший у світі документ.
І що далі?
Роуз, ви серйозно думаєте, що ми б зважилися на такий ризик
без продуманого плану втечі?
У нас його немає? Клео!
Мій літак уже чекає.
Гаразд.
І я маю віддати свій єдиний козир заради перельоту?
Щоб ви по-своєму відбудували світ?
Цього не буде. Тобі доведеться спершу застрелити мене.
Я можу вистрелити.
І отримати те, що хочу.
Але…
Я маю для тебе пропозицію.
Яку ще?
Скажімо, це жест доброї волі.
Інформація, що змінить твоє життя.
Лист в обмін на пакт.
Дякую.
Із мене вже досить інформації, що змінює життя.
-Може, варто? -Довірся мені.
Добре.
Щоб отримати пакт, мусиш застрелити мене.
Ти здуріла?
Добре.
Батьку…
Добрий вечір, Клео!
Добре попрацювали.
Тепер я отримаю від тебе орден?
Що ти собі думала?
Хотіла пристрелити чудовисько?
Ну ж бо, тисни.
Не так легко стріляти у власного батька?
Хоч він і чудовисько.
Віддай мені пакт.
Твоя правда.
Я не вистрелю в тебе.
А ти?
Зможеш застрелити власну дочку?
Ні!
Що?
Чорт. Здається, я прикусив язика.
Ти живий?
Так.
Що? Це медаль?
Який же ти бовдур!
Я ж казала, що розберуся сама!
-Дивись. -Зачекай.
Ти жартуєш? Це бронежилет?
-Так! -Чому в тебе він є, а в мене нема?
У мене був лише один.
Тоді чому ти мені про це не сказала?
Він стріляв у мене. Я міг загинути. Ти повелась егоїстично. Чесно!
Дякую.
Прошу.
Він мертвий?
Так.
Він мертвий.
А пакт зник, так?
Мабуть, це на краще.
Він не зник.
Ти його просто підмінила?
Добре. І що нам робити далі?
Змінювати світ?
Змінимо світ разом?
-Ходімо. -Ого.
Узявшись за ручки? Серйозно?
Добре. Але лише тому, що ти цього хочеш.
Товаришу Гаральде Ніколаєвичу, ми маємо для вас важливе повідомлення.
Зрозуміло.
Ваш батько загинув унаслідок вогнепального поранення.
Це зробила моя сестра?
Так.
Я повертаюся.
Кицюню.
Котику. Кицю.
Переклад субтитрів: Інеса Федорова