Що таке?
Товаришу генерал-лейтенанте.
Мм?
З вами хоче поговорити один товариш. Із Берліна.
Хто це?
Унтер-лейтенант Міттіг, товаришу генерал-лайтенанте. Я вам телефонував. І
сповістив, що товаришку міністра вбили контрреволюційні сили…
І що?
Ви слухавку поклали. Я не договорив.
То ближче до суті.
Хвала і честь славетному КДБ. Тепер, коли товаришка міністр,
друг спорту й молоді, мертва… я подумав і вирішив…
Прибути сюди, запропонувати себе. Я міг би згодитись… для чогось більшого.
Справді?
Та Клео… досі воду каламутить. Я міг би її позбутись, а натомість…
Розумієте?
Товариш розуміє.
Аню? Що ти тут робиш?
Товаришка Рамона подбає про все.
Що? То ти - Рамона? Та сама Рамона?
Певно, так.
Можете бути вільні.
Лярва.
Гімнюк.
КЛЕО
Москва, аеропорт
-Москва… Щось тут не сходиться, згодна? -Що саме?
Ну… нас досі ніхто не намагався вбити, що вже можна вважати дивом,
зважаючи на минулі подорожі.
Але Ніколай знає, що ми їдемо. Чому ми досі не теліпаємось на якомусь
-гелікоптері? Що він задумав? -Зараз дізнаємось.
Штрауб
Штрауб?
Це я.
Ходімо, будь ласка.
Не хочеш спитати, куди ми їдемо?
Навіщо?
Як це "навіщо"? Ми…
Дякую.
Ем, перепрошую, куди ми їдемо?
Сідай.
Окей. Дякую.
Що це таке?
Клео?
Дай хоч я тебе роздивлюся.
Ти така…
Так виросла! Ой!
Ти що, не впізнаєш мене? Ні?
Ні.
Я Акуліна. Твоя бабуся!
Яка ж я рада!
Ходімо пити чай.
Ти знаєш цю стареньку? Думаєш, вона небезпечна?
Це моя бабуся.
Твоя… Окей, ем… Я почекаю тут, про всяк випадок, ага?
Батьківщина-мати. Моя остання робота. Подобається?
Ходімо.
Скуштуй. Ти колись їх любила. Чи про це ти теж забула?
Я тут уже бувала.
Досить часто. Ти майже кожне літо тут проводила. Ти дуже любила гратися в саду.
Це якось дивно. Я з вами не бачилася стільки років.
Вас ніби й не було. А тепер ми будемо гратися в сім'ю?
То були справді трагічні часи. Коли твоя мати Ніколая покинула.
Він хороший батько, і ви були чудовою сім'єю.
А твоя мати взяла і все зруйнувала.
Яке цікаве уявлення про "хорошого батька" у вас.
Ось, дивись.
Клео
Він завжди був на твоєму боці, завжди був із тобою поруч.
До чого ви хилите?
Я хочу, щоб ти поважала Ніколая за те, ким він є:
твоїм батьком.
Думаєте, я просто дозволю йому втілити всі плани?
Щоб він своєю "любов'ю" цілий світ охопив? Я не допущу цього.
У тебе з ним більше спільного, ніж ти думаєш.
Ця упертість, з якою ти йдеш до мети.
Твоя воля. Твоя сила.
Усе це ти успадкувала від батька.
А ще очі… Вони у тебе теж батькові.
Жаль тільки, що мета в нас із ним зовсім різна.
Я не за нього переймаюсь. Я за тебе дуже переймаюся. І якби не я,
ти б уже мертва була.
Він хоч і люблячий батько, проте безжалісний борець.
Він тебе не пошкодує лише тому, що ти його дочка.
А що він мені зробить? Він відібрав у мене все, що я мала.
Та більше я йому цього не дозволю.
Тоді ти покійниця.
Пізно вже.
Мені шкода.
Авжеж.
Клео!
Прощавай.
Прощавайте…
Бабушка.
Слухаю.
Дівчина приходила. Але не послухалася мене.
Я ж казав тобі,
матусю.
Вона така сама вперта дитина, як ти колись.
Так.
Вона така.
Напевно, ти цього типа ненавидиш так, що й уявити годі, але…
Не знаю, може, нам варто дослухатися до
поради твоєї бабусі? Можливо, існує якийсь варіант мирного рішення?
Ні.
І як нам це вдасться? Нас лише двоє проти усього КДБ.
Насправді більше.
Що?
Клео!
Наташа!
Яка ж я рада тебе бачити!
Як справи?
Чудово. Молодець, що завітала.
Хто це?
Бродерова Наташа.
Петцольд, Свен.
-Заходьте! Я саме готувала. -Щі?
Так, звичайно, щі.
Ну що.
Випиймо за Кубу.
За дружбу.
Е, за Кубу?
Ми там познайомилися. Вона не розповідала?
Клео має страшенно багато талантів, але комунікація - то не її сильник бік.
Клео була найгарнішою в бригаді дружби. Уся Куба була закохана в цю жінку.
Присягаюся.
-Вся-вся? -Так. Це була дівка з перцем.
-Та тобі пощастило відхопити скарб. Так. -Ммм…
Мм?
Ми з ним не пара. Ми працюємо разом.
Це лиш тому, що вона не хоче.
Ммм…
Чому ні? Він же наче… миловидний такий.
Ха.
Ммм…
Поквапся.
Бо я собі його заберу.
Слухаю.
Це тебе…
Так?
Клео.
Мені твоя бабуся дзвонила. Вона була засмучена.
Я їй казав, що з тобою розмовляти марно. Гм?
Правильно.
Я не намагатимусь тебе переконати.
Навіщо ж телефонуєш?
Клео… Коли ти з'явилася на світ, я хотів тебе Надєждою назвати. Надією.
На честь другої дружини нашого вождя, Йосипа Сталіна. Твоя мати була проти.
Надєжда? Вона ж на себе руки наклала. А Сталін її сестру в ГУЛАГ заслав.
Клео Ніколаєвна.
Я хочу, щоб ти знала. Ти моя дочка, і я тобою пишаюся. Дуже шкода,
що я не міг бути поряд із тобою.
Тому ти мені дзвониш? Щоб розповісти свою версію подій?
Знаєш що? Та мені насрати на неї!
Я твій батько.
Ти мені не батько. Фабіан був моїм батьком, а ти його застрелив.
Фабіан.
Він забрав усе, що я мав.
Кохану дружину
і тебе, мою дитину.
Він заслужив на смерть.
А мама теж на смерть заслужила?
Думаєш, я зробив це з радістю? Смерть твоєї матері болить мені так само,
як тобі.
Але я не міг їй дозволити піти проти нашої волі.
А якщо ти підеш проти мене, Клео, то тебе й твої контрреволюційні ідеї…я знищу.
А що як я знищу тебе разом із твоїми ідеями?
У тебе був шанс. Ти цього не зробила. Ти не можеш убити свого батька.
Ти мені не батько, Ніколаю. Ти просто монстр. І цього монстра я таки вб'ю.
Усе гаразд?
Це був Ніколай.
Ти сказав мені на Майорці, що я завжди роблю те, що роблю, бо я така, яка є.
Це правда?
Я тоді дуже помилявся. Ти можеш змінитись, і ти змінилася. І помітно.
Справді?
Так.
Я думала, це неможливо. Але ж ні. Змінитись можна. І змінити перебіг подій.
Так.
А як дуже пощастить, то можна й весь світ змінити. Так?
Якщо хтось на це й здатен, то це ти.
Дякую.
Побачимося під столом.
Не тямлю, що ти кажеш, але я тільки "за".
Доброго ранку!
-Доброго ранку. -Чаю?
Буду вдячний.
Ем, що вона там каже?
Що валютного союзу не буде.
Що… Отже, Ніколай дістав пакт.
Так, та це ненадовго. Сьогодні ми його повернемо.
Ось. Її батько збирається на прем'єру в державному театрі. Балет.
А ми тим часом виступимо в КДБ. Наташина мама працює там. Вона допоможе.
Так.
І що? Ми перевернемо будівлю найбільшої спецслужби світу в пошуках… цього пакту?
Так. А що?
-Ну, це, ми могли б… -Ходімо, товаришу.
Сьогодні на вулицях німецької столиці відбувся музичний парад.
Молодь увімкнула через гучномовець так звану техно-музику,
а її численні шанувальники танцювали на вулицях західно-німецького міста.
Сподіваюся, вдасться. Має вдатися.
Їй точно вдасться.
Будь обережна. Добре?
Добре.
Пошта!
Марія на лікарняному. Я за неї.
Пошта.
Розбираємо пошту! Беріть, беріть. Будь ласка.
Розбираємо пошту, товариші. Доброго ранку.
Увага, увага.
Усім товаришам: виявлено газову атаку на наш штаб.
Ніколай Жуков
Бідолаха.
Виходь.
Привіт.
Ай!
Виходь.
Ну ж бо.
Так. Зрозумів.
Зручно.
Ви?
-Я думав, ви пішли на… -Балет?
Так.
Ненавиджу балет.
Кепський вигляд. Сходили б до лікаря.
Я не маю туристичного страхування.
Тоді краще їдьте додому.
Я поїду. Із Клео.
Клео мертва.
А ви будете наступним, гер Петцольд.
Ви не в курсі, які вона мала плани щодо поховання?
Може, ми розвіємо її прах повсюди… Як гадаєте?
Я гадаю…
Ммм?
Ви навіть не уявляєте, яка крута ваша дочка.
Ви знаєте, скільки разів я вже думав, що Клео мертва?
Що неможливо таке пережити, та їй вдавалося.
І так раз-у-раз. Бо Клео - набагато сильніша,
міцніша й відважніша, ніж ви можете собі уявити.
Я зовсім не хвилююся за Клео. Я переймаюся за тебе. Бо Клео таки прийде.
І вона тебе знищить.
А я… іду звідси.
За ним?
Ні, не тут.
Ми знайдемо, де він ховається, і нишком його приберемо.
Рамона.
Ти в курсі, як воно, коли кличе сурма.
А де твоя дитина?
З моєю жінкою. Вона дуже щаслива. Страшенно зраділа, що стане мамою.
До чого це все?
Я маю наказ тебе вбити.
Та знаєш, події в Чилі наштовхнули мене на роздуми.
Я запитала себе: що таке сила і що таке слабкість?
Я завжди думала, що ти слабка, бо зрадила свої ідеали. А я - сильна, бо я віддана.
Але це не так.
Ти чомусь мене там не вбила. Ти сама тоді вирішила,
що правильно, а що недоцільно. Оце - сила! А я?
Я слабка, бо роблю те, що наказують інші.
Я люблю тебе.
Ти гідна його більше, ніж я. Твій шлях - це шлях правди,
Клео. Дякую за науку. Я тепер не виконую чужих наказів.
Курва, ми, жінки, можемо змінити світ, якщо змінимо …
Здрастуйте, товаришки.
Бла-бла-бла. Що вона тобі тут городила?
-Що ти накоїв? -Ліквідував буцімто найкращу чекістку НДР.
Тупе бидло!
Я знищу його.
Уве!
Уве.
Виходь.
Бляха.
Уве!
Один, два, три, чотири, п'ять…
Уве?
М?
Поговорімо!
Про що нам говорити?! Молоти б язиком! Про що нам говорити?!
Про математику, наприклад. Вона тобі ніколи не давалася, так?
В нас по вісім набоїв. Вийшли всі. Скільки набоїв лишилось?
Твій магазин порожній.
Послухай, Уве. Ти ж зрозумів, що нас намахали щодо справи трудящих, правда?
Марґо, Ніколай… Їх цікавлять лиш влада, гроші та вплив.
А ти для них - ігрова фігурка. Бляха! Маленький тупий пішак, яким пожертвують.
Тебе використовують!
Повірити не можу.
Заходь швидше!
Ти жива! О, боже, ти жива!
Дайте мені горілки.
Горілки, будь ласка.
-Ти впевнена, що не хочеш в лікарню? -Так!
Поклади це всередину.
-Так? -Мгм.
Розказуй, що сталося?
Пакта не було в КДБ. Але я знаю, де він.
-Справді? -Так.
Дякую.
Тут.
Це що, ти?
Так. А ця вежа - це монумент підкорювачам космосу.
А чому ти вважаєш, що пакт саме там?
Завжди, як мені сниться минуле, я бачу маленького космонавта. І це точно не збіг.
Сниться? Та ти знущаєшся? Ти хочеш, щоб ми туди пішли, бо тобі космонавти сняться?
Свене, у Ніколая стояла модель ракети на столі. Світлина, ракета, вежа! Пакт явно
там! Я впевнена.
Нехай, але… Ніхто з нас туди не піде без супернадійного плану.
Що відбувається?
І вуаля!
Товаришка майор Дуня Бродерова.
Так ми й втрапимо туди. Наташо, ти - найкраща.
Це зовсім не план. Це лише маскування. Що нам робити, коли ми зайдемо? На бога!
-Потримай. -Оголошую тебе героєм Радянського союзу і
вручаю тобі орден за виняткову мужність… Я теж боюся.
Я… тобі довіряю.
Тобі все вдасться.
Будьте обережні.
Будьмо!
Я прислухався до себе щодо Сиріуса Б. Серцем.
Ясно. І що ти почув?
Нічого.
Так, але це добре. На пустирі, Допі, виросте що завгодно.
-Якась квітка? -Так. Наприклад, Допі. Наприклад.
Клас!
Можеш підмінити мене?
Звісно.
Як ти це робиш?
Я хотіла попросити пробачення. Мені дуже шкода,
що я не сказала тобі правди. Мені шкода, бо я зрозуміла,
що ти найкращий з усіх, кого я зустрічала.
Сіано…
Я хочу тобі щось показати, Тільо.
Сіано? Чомусь мені вже не сумно від того, що НЛО не існує.
Поглянь на це.
Ого…
Що це таке?
Розрив у просторово-часовому континуумі.
Це Невада? Це зона п'ятдесят один?
Мгм.
Оце так. Можливо, я таки з космосу? Може, я з позасонячної водної планети?
Із Ґлізе 12-14.
Товаришу.
Товариші.
Це від майора Жукова?
Генерала Жукова.
Хлопче!
Ти що, здурів?
Чого тут сумніватись? Сам подивись.
Це товаришка генерал-майор. Ану негайно пропусти, падло!
Перепрошую, товаришко генерал-майор.
Сейф у підвалі, в диспечерський.
Дякую.
Дя-ку-ю.
Звідки ти так знаєш російську?
А, ну, це… Наташа навчила мене цих реченнь про всяк випадок.
Мм.
Правда, це звучало сексі? Думаю, це сексі.
Ось і сейф. Його ще треба відімкнути.
Що? Що? Як?
Ага, як! Гарне запитання.
Ні. Як це ти не знаєш комбінації, ось запитання.
Звісно, не знаю.
Ем, серйозно? Ти влаштовуєш весь цей цирк і не знаєш комбінації від сейфа?
Та звідки мені знати, що ті документи в сраному сейфі лежать?
Це документи розвідки! Де їх іще можна зберігати, як не в сраному сейфі?
Годі вже скиглити, допоможи краще.
Здуріти можна.
Якби ти був Ніколаєм, який би ти вибрав код?
Гадки не маю… Добре, добре. 25-10-19-17. Жовтнева революція.
Непогано, західняче. Та, на жаль, це не так. За російським календарем,
це 7-11-19-17.
Фак! Це було б дуже просто.
Є ще одна ідея.
-Добре. Яка? -День народження Сталіна.
О, це добре. Це дуже добре. Дуже-дуже добре.
Один, вісім, сім, вісім…
-От срань! -Холера!
Ем…
Добре, Ніколай, Ніколай, хто в нас Ніколай іще? Ще він твій батько.
-Мій день народження. -Твій день народження.
Будь ласочка, будь ласочка…
О боже! Так!
Щоб ти всрався! О, боже!
О, боже. Може, поцілуємося?
-Ні. -Окей.
От срань.
Що таке?
От срань.
Вітаю, Клео.
Що… Ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні! Будь ласка, зберігаймо спокій,
гаразд?
Здається, в тебе те, що я шукаю, правда?
Ну, припустімо, так. Що далі?
Дай-но подумаю. Ви їдете в Росію і крадете найважливіший документ у світі. Що далі?
Роуз, ви справді думаєте, що ми б наразилися на таку
небезпечну ситуацію, не маючи надійного плану втечі?
У нас нема плану? Клео…
А в мене напоготові літак.
Окей.
І за те, що ти мене підвезеш, я маю віддати свій єдиний козир?
Щоб ви могли світ будувати на власний розсуд?
Цього я не допущу. Доведеться спершу мене застрелити.
Могла б і застрелити. І забрати, що хотіла… Але… я маю пропозицію.
Що це таке?
Скажімо, це жест доброї волі.
Те, що докорінно змінить твоє життя. Цей лист я готова обміняти на пакт.
Дякую… Але з мене вже досить інформації, що змінює життя.
-Може, нам просто варто… -Зачекай.
Окей.
Якщо ти хочеш пакт, доведеться мене застрелити.
Та що ти, бляха, витворяєш?
Окей.
Батько…
Добрий вечір, Клео!
Гарна робота.
Може, ти мені орден вручиш?
Що ти надумала, гм? Отак просто монстра застрелити?
Стріляй.
Застрелити рідного батька не так уже й просто,
гм? Навіть якщо він справжній монстр.
Віддай мені пакт.
Твоя правда. Я не можу тебе застрелити.
Ну а ти? Можеш рідну доньку застрелити?
Що?
-Бляха, здається, я собі язика прикусив. -Що? Ти живий?
Е, так?
Орден?
Бляха, ну що ти за ідіот! Я ж сказала, що сама розберуся! Дивися!
Що за…
Ти знущаєшся? На тобі є бронежилет?
Так!
Чому на тобі є бронежилет, а на мені його немає?!
У мене був лиш один.
А… Ну так… Чому ж ти мені не сказала про це раніше?
Він же мене міг застрелити! Я міг померти! Ти не командний гравець. Чесне слово!
Дякую.
Будь ласка.
Він мертвий?
Так. Він мертвий.
Так, і пакту теж… уже нема? Так воно, напевно, й краще?
Пакт цілий.
Ти просто підмінила його?
Окей, що робимо далі?
Змінюємо світ?
Ми разом змінюємо світ?
Мм. Гмм.
Ходімо.
Ого. За ручки тримаємось? Серйозно? Окей. Але ти сама захотіла.
Товаришу Гаральде, у нас важливе повідомлення для вас.
Зрозумів.
Ваш батько помер внаслідок вогнепального поранення.
Це моя сестра?
Так.
Я повертаюся.
Г. Штрауб
Кицюня.
Киця-муркиця.