- Förlåt att jag är sen. Det var jobbet. - Du är här nu.
- Det är det viktigaste. - Jag är hungrig.
Jag hoppas att det är så gott som vi hört.
Tack.
Herrn, frun. Den här vägen.
Ser du att det bara är vi här?
Vi kanske kom före rusningen.
RJ, vad är det som händer?
Emma Rose Winslow, mitt livs kärlek.
Vill du gifta dig med mig?
Är du säker?
Jag visste direkt att vi var menade för varandra.
- Så, ja. - Jag kan inte fatta att det här händer.
Är det ett ja?
- Ja. - Är det?
Ja!
Grattis.
- Skål. - Vänta.
- Vad är det? - Mamma.
Hur ska jag kunna berätta för mamma?
Det borde gå bra. Hon vet väl att vi är ihop?
Okej. Hur svårt kan det vara att berätta?
Va? Allvarligt?
Nej. Absolut inte!
Jag tar all min forskning, min data och hela mitt team
och går till Johns Hopkins. Vi ska inte till Johns Hopkins.
Jag bluffar inte.
Jag bluffar.
Vår genetiska forskning har helt omvandlat förståelsen
av tumörframkallande mekanismer, eller hur?
Sluta! Nej, inte du.
Mindre värme. Under huven.
Poängen är att vi inte bara gör banbrytande forskning,
utan våra medicinska tillämpningar räddar redan liv.
Bra. Jag är glad att vi är överens. Ha det bra.
Då så. Vi har pengar ett år till.
Ge mig inga fler problem under resten av veckan.
Tack, dr Winslow.
- Emmie? - Hej, mamma.
Skulle inte du komma i morgon?
Jag tänkte överraska dig och komma en dag tidigare eftersom...
Eftersom...
Eftersom vad?
Eftersom jag har saknat dig.
Älskling. Jag har saknat dig så mycket, min Emmiekatt.
- Kalla mig inte det. - Du är min lilla kattunge.
Vi kan väl äta tidigt och åka hem för att prata?
- Ja. Det låter bra. - Okej.
Det här har varit det längsta året nånsin.
Jag förlorade nästan finansieringen och min lilla flicka var i London
på praktik för Discovery Channel.
- Discovery Resorts. - Sa jag inte det?
Typ.
Mamma, jag har nåt att berätta. Och det är stort.
Säg inte att de erbjöd dig ett jobb i London.
- Nej, de erbjöd mig inget jobb. - Tack och lov.
Självklart vore det roligt om du fått ett erbjudande,
men jag vet inte vad jag skulle göra om du flyttade permanent.
Huset är så tomt utan dig.
Och vem vet? Nu när du är tillbaka, kanske du vill gå forskarutbildningen.
Det är faktiskt det jag ville berätta.
Jag tänker inte söka jobb eller gå forskarutbildningen.
Jag ska driva mitt eget företag.
Ditt eget företag?
Du vet det där Instagram-kontot jag startade första året?
- Ja. - Jag gjorde inte så mycket på college.
Sen träffade jag konsulten som hjälpte mig med det.
Jag sa ju det.
Han som jobbar med sin pappa?
- RJ. - Just det. RJ.
Han sa åt mig att pitcha det för Discoverys marknadsföringsavdelning
som en möjlighet att marknadsföra deras lyxanläggningar. Så jag gjorde det.
Och de erbjöd mig ett sexsiffrigt sponsoravtal.
Kan du fatta det?
Är det ditt nya jobb? Varumärkesambassadör för företaget?
Det är ingen forskarutbildning,
men det här är vad jag vill göra med mitt liv.
Emma, det låter otroligt.
Tycker du det?
Det gör jag verkligen. Och du kan jobba hemifrån.
Det blir nog inte så praktiskt.
Såklart det blir. Alla i din ålder gör det nu.
- Vi gör om gästrummet till kontor. - Mamma.
Men persiennerna i gästrummet är trasiga.
- Eller inte riktigt. Det är snöret... - Mamma.
- Vad är det? - En förlovningsring.
Varför har du en förlovningsring?
För att jag är förlovad.
- Är du förlovad? Med vem? - RJ.
Nej, du är inte förlovad.
Om du vore förlovad, skulle jag, din mamma, veta om det.
Det hände för några dagar sen.
Jag tänkte att det var bättre att berätta personligen, och...
Och?
Jag ville inte att du skulle döma mig innan jag hann bestämma själv.
Det är inte rättvist. Jag är väldigt icke-dömande.
Jag skulle säkert gilla honom, med initialer istället för ett namn,
om du berättade mer om honom.
Det är vad jag har försökt göra sen jag kom.
Okej, jag fattar att det här kom plötsligt.
Men ibland vet man bara.
RJ och jag är menade för varandra.
Jag kan inte tänka mig att leva utan honom.
Om du är glad, är jag glad.
Så varför ser du gråtfärdig ut?
Jag tänker inte gråta. Har ni bestämt ett datum än?
- Bröllopet är om en månad. - En månad?
Vänta, du är väl inte...
Mamma!
- Jag menar, Em, varför så bråttom? - Det är inte bråttom. Det är en möjlighet.
Discovery betalar för hela bröllopet på Anantara Resorts i Phuket i Thailand.
Jag övertalade dem att donera till min välgörenhet, Ocean Institute.
Att planera ditt bröllop var nåt jag trodde att vi skulle göra ihop.
Det kan vi fortfarande. Vi gör gästlistan i morgon.
- Men vi måste hålla det litet. - Tant Janice, då?
Självklart får Janice komma. Så länge ni lovar att uppföra er.
Jag lovar i alla fall.
- Så allt är lugnt? - Absolut.
Du.
Om pappa vore här,
skulle han berätta vilken tur RJ har som får gifta sig med nån som du.
Jag önskar bara...
Ja. Samma här.
Okej. Jag antar att vi ska till Phuket.
Tant Janice!
Hej! Se på dig, den blivande bruden.
Och se på dig.
En blivande mormor.
- Lugna dig. - Ja.
- Jag är bara brudens mor. - Du måste vara Emma Winslow.
- Ja, det är jag. - Och du är...
Harley Ray, till er tjänst. Jag tar ert bagage.
Wow, du valde en perfekt plats för ett bröllop.
Ja, den liknar ingen annan.
Jag kom hit på semester för 32 år sen och är kvar än.
Jag tar den till ditt rum.
Jag gillar vad jag ser.
Kan du åtminstone låtsas att vara din ålder?
Jag har aldrig kört en Harley förut.
Okej.
Em!
RJ!
Hej.
Åh, RJ, det här är tant Janice.
- Hej. - Och det här är min mamma.
Det är ett sant nöje att äntligen träffa dig, dr Winslow.
Säg Lana, och vi är nog förbi att skaka hand, eller hur?
Ja.
Jag älskar din dotter mer än vad som är mänskligt möjligt,
och jag lovar att alltid ta hand om henne.
Bäst för dig, om du vet ditt eget bästa.
- Där är han. - Hej. Jag heter Scott.
- Det här är... - Scott Jackson? Är det du?
Lana!
Men gud, vad kul att se dig.
- Jag, då? - Herregud! Janice Bowen!
Herregud.
- Jag kan inte tro det. - Clay, är du också här?
Va?
Ja. Scotty och jag gifte oss förra året.
Kom hit.
Vänta, så ni känner varandra?
- Ja. Vi gick på Stanford tillsammans. - Absolut.
- Vilka historier vi har. - Som vi inte berättar.
- Hur känner ni RJ? - Han är min brorson.
Ja, Wills son.
Will Jacksons son.
Ja.
Din bror, Will Jackson, och min...
Åh, nej.
Hej. Hela gänget är visst här.
Och du måste vara brudens...
Vänta... Lana?
Känner ni varandra?
- Ja. Jag menar... - Tja...
Ja. Det gör vi.
- Lite. - Hej.
Hallihallå!
Jag menar "hallå",
vilket faktiskt kommer från det högtyska hallo.
Vänta lite, så du är Emmas mamma?
Kan nån förklara vad som pågår?
Din pappa och Emmas mamma var ihop när de gick på college.
- Va? - Skämtar ni?
Det var inget seriöst.
Är du seriös?
Vad hände mellan er två?
Ni vet hur det blir med collegeromanser. Det funkade inte.
- Det var bäst så. - Vad skönt att du säger det.
Ja, så är det.
Okej, då.
Vi fyra kan väl äta middag för att lära känna varandra?
På nytt, som det visade sig.
Okej, men om RJ är min halvbror så är bröllopet inställt.
Middag blir bra.
Eftersom alla verkar vara upptagna, kan vi hänga med vår vän Don Julio.
Jag gillar latinamerikanska män.
Jag också.
- Det verkar vi alla göra. - Okej.
- Vi borde gå till våra rum. - Ja. Kan du visa vägen?
Ja.
- Jag tar den åt dig. - Det är lugnt. Jag tar den.
Akta.
Herregud.
- Ta min hand. - Kom hit.
Är det inte härligt med bröllop?
STRAND TENNISBANA
På riktigt? Av alla män i hela världen, måste min dotter falla för sonen till han
som slet ut mitt hjärta och stampade på det.
- Vissa kallar det ödet. - Ödet? Det kan ta sig i brasan.
På tal om det, så måste du erkänna att Will är snygg.
Det märkte jag inte.
Vad menar du?
Lana har inte åldrats en dag. Hon är jättesnygg.
- Hon drog i mig i vattnet med flit. - Kan du klandra henne?
Finns det några handdukar där ute?
- Jag ser inga. - Städerskan måste ha glömt dem.
- Jag hämtar några. - Tack.
Just det, jag har skvaller från Scott om Wills ex.
Jag vill inte veta.
Men är han här ensam?
Jag vill inte veta.
Jo, det vill du, och det är han.
Will och hans ex var gifta i knappt två år.
Hon stack strax efter att RJ föddes.
Till Australien för att hitta sig själv. Hon letar fortfarande,
och därför kommer hon inte på bröllopet.
- Det var ju synd. - Jaha. Är det allt du har att säga?
Vad ska jag säga? Att det är så sorgligt att RJ
fick växa upp utan sin mamma?
Och uppfostras av sin ungkarlsfar
och en lång rad av utbytbara sexiga flickvänner?
Okej, jag fattar. Du tar det lugnt, men klär dig snyggt. Jag gillar det.
Visa vad han har missat, men inte att du bryr dig.
Så är det inte alls.
Jag känner dig, och om du inte vill ge igen,
är du inte den jag trodde.
Enda sättet för mig och Will att klara den här veckan
är om vi har ett ärligt samtal om hur stelt det här är.
Inga förklaringar, inget förflutet, bara ett konstaterande.
Ja. Tja, ni ska inte äta än på en timme och Wills villa är rum 121.
- Ja. - Ja.
Ja, vi ska bara rensa luften, en gång för alla.
- Ja. - Oj.
Jag är verkligen förvånad över hur bra jag hanterar det här.
Jag med. Du ser fantastisk ut.
Will?
Fick du tag i handduken?
Vad sa du?
Kom in. Jag behöver den nu.
Oj. Hej.
- Vad gör du? - Va?
Du sa åt mig att komma in.
- Jag trodde att du var Scott. - Varför då?
Varför är du kvar?
Just det. Jag går.
Förlåt.
- Ursäkta. Hej då. - Det är lugnt. Låt det vara.
Så nu kommer du?
Det stämmer inte alls.
- Herregud. - Han såg lite ut som en gubbe.
Jag var en ful bebis. Du kan erkänna det nu.
- Hoppas att ni inte har väntat. - Nej. Vi kom precis.
- Bra. Du behöver inte göra så. - En gammal vana.
- Men det behövs inte. - Mamma, sätt dig.
Jag ville bara inte ha nån uppståndelse.
- Det är du som skapar det. - Okej.
- Gick det bra? - Ja.
Jag har nio till.
Du. Jag vill be om ursäkt för det som hände i din villa.
Vi glömmer det.
Vad hände i din villa?
Jag avbröt din far när han duschade.
- Vad gjorde du? - Jag gick inte in.
- Dörren var öppen. - Var duschdörren öppen?
Nej, dörren till villan var öppen och han behövde nåt.
Jag behövde handduken.
Och jag måste fräscha upp mig.
- Men du kom ju precis. - Man kan aldrig vara för fräsch.
- Jag borde nog... - Ja. Gå, du.
Kan du berätta vad som pågår?
Har du nån aning om hur stelt det här är?
Okej. Jag fattar att du och Will hade ihop det på college,
men vad är det med det?
Will och jag var inte bara ihop. Vi var allt för varandra.
Ingen klickade som vi. Jag trodde att vi skulle vara ihop hela livet.
Och en dag var han bara borta. Vi sågs aldrig igen.
Vi pratade aldrig igen, förrän i dag.
- Så han stack bara sådär? - Ja, bara sådär.
Jag märkte att han var osäker på vad han skulle göra efter examen,
men det är ingen ursäkt för att bara försvinna.
- Och han ringde inte ens för att förklara? - Aldrig.
Jag känner inte RJ:s pappa så väl,
men det verkar inte vara nåt som han skulle göra.
Jag bytte telefonnummer utan att säga nåt.
Och sen kan jag ha flyttat utan att berätta vart.
Mamma.
Jag ville inte ha nån dålig ursäkt. Han skulle inte få såra mig igen.
Okej. Sen träffade du pappa, fick mig och livet gick vidare.
Ja, du är det viktigaste i mitt liv.
Därför är jag så orolig för dig.
- För mig? - Ja, för dig.
Oavsett om du älskar RJ, kommer du aldrig att kunna lita på honom.
Menar du allvar?
Såklart jag gör. Folk diskuterar arv eller miljö, men lita på mig.
Det är mitt jobb. Allt handlar om arv.
Okej. Jag kanske inte är en världskänd genetiker,
men det verkar inte logiskt.
Då får du öppna ögonen, för du ska gifta dig med djävulens son.
Och du är helt galen.
Okej. Men det kanske inte är så galet.
Lyssna på det här, okej? Will hade alltid kul.
Han älskade att stå i centrum. Han älskade att ta över allt.
- Vad är det för fel med det? - Han dolde sina känslor.
Med en high five för det ena och det andra och sina dumma fist bumps.
RJ är inte sin pappa, och jag är inte du.
Är inte RJ alls sån?
Mamma. RJ sa att Will tycker att det är underbart att vi fann varandra.
Han sa att det som hände mellan er var för årtionden sen,
så kan du bara släppa det?
Du sa att du är glad om jag är glad.
- Det gjorde jag. Och jag menade det. - Bra. För bröllopet gör mig så stressad
och jag skulle aldrig klara det här utan dig.
Och jag vill att du håller tal på middagen.
- Vill du att jag håller tal? - Du är min mamma.
Jag vill alltid att du ska vara med.
Hur är det? Finns det en mr Winslow?
- Seriöst? - Det är bara en fråga.
Eller är Lana också skild?
Vänta, vet du inte det?
Vad?
Emmas pappa dog när hon var åtta år i en bilolycka.
Åh. Oj. Nej, jag hade ingen aning. Vi har inte kontakt alls.
Lana var ensamstående, precis som du.
Hej.
Hej. Är allt okej?
Ja, jag bad mamma att hålla tal på middagen.
Perfekt. Frågade du henne om...
Okej.
Pappa, Lana.
Emma och jag hoppades att ni vill vara best man och brudtärna vid ceremonin.
Om ni inte tycker att det är konstigt. Vi måste inte...
- Det låter bra. - Det vore en ära.
Skål.
Emma, RJ och jag pratade just om din Instagram,
och jag är så imponerad av din engagemangsgrad.
Siffrorna har fördubblats sen du hälsade på i London.
Sådär, ja. Bra jobbat.
Har du besökt dem i London?
Jag var där i affärer och ville bjuda dem på middag.
Det var säkert kul att lära känna varandra.
Jag ville att du skulle komma, men du kunde inte ta ledigt.
Jag hade tagit ledigt om jag visste att du var förlovad.
Jag var inte förlovad då.
- Det viktiga är att vi är här nu. - Det skålar jag för.
Jag tänkte vänta till efter middagen, men jag ger er den här nu.
De har redan fått min present.
Verkligen. Den bästa cappuccinomaskinen på marknaden.
- Den stod högst upp på er önskelista. - Ja, det gjorde den.
Det här är...
Du kan väl öppna den?
Är det nycklarna till lägenheten i Tribeca?
Ja. Men nu är det era nycklar till er lägenhet i Tribeca.
- Wow. Vilken otrolig gåva. - Ni är otroliga människor.
Sväng upp armen. Höger ben bakåt.
Krigare ett.
En lägenhet för flera miljoner dollar i Tribeca?
- Hur ska jag kunna konkurrera med det? - Det ska inte vara en tävling.
Han gör det till en när han skryter om
att han är en stor riskkapitalist med en enorm sedelpacke.
Det är inget fel på en man med en enorm sedelpacke.
Ändra position till krigare två. Titta på vänster hand.
Såg du det?
Vad?
Den där Hemsworth-snyggingen. Han kollade in dig.
Kom igen. Jag har underkläder som är äldre än han.
Nej, kom igen, själv.
Höger hand ut, vänster hand upp till omvänd krigare.
Såg du det?
- Vad? - Kom-och-ta-det-leendet.
Gå och ta det.
Jag är klar.
Emma och jag har ett möte
med Discoverys internationella varumärkeschef om tio minuter.
Mycket kan hända på tio minuter.
Sluta.
Mycket.
Förlåt.
Tack och lov att ni är här.
Vi har så mycket att göra och så lite tid,
men efter videomötet förra veckan har vi fått en bra start.
Hade ni ett videomöte?
Vi behövde fastställa några saker.
- Vi skulle göra det här tillsammans. - Det ska vi.
Varför får då fröken Videomöte fastställa saker?
- Ville ni fråga nåt? - Nej, inte alls.
Det är stort att Camala flög hit för att vara med.
Jag planerade mitt bröllop utan en varumärkeschef.
- Är allt bra? - Det är toppen.
Du gifte dig i mormors trädgård och du sa att hon var jättejobbig.
Nu är det min tur att vara jobbig.
Kan vi börja?
- Absolut. - Jag tog med mina anteckningar.
För att gå igenom, så valde vi dukningen som Phillipa gjort.
Hon gjorde Harry och Meghans bröllop.
Här är presenter, dukar, servetter och placeringskort.
Jag har ingen bild på klänningen men lita på mig. Den är fantastisk.
- Har du redan valt allt? - Det var agendan för samtalet du missade.
Har du redan valt klänning?
Daisy Saint Daisy behövde svar direkt.
Vem är Daisy Saint Daisy?
Din mamma är så gullig.
Daisy Saint Daisy är nästa Vera Wang.
Man säger inte nej till en klänning för 30 000 dollar.
Daisy är en av mina sponsorer.
Det kan hända, men det är ditt bröllop. Du borde göra som du vill.
Kan vi låta bli?
- Jag vill se dig lycklig. - Jag är lycklig.
Jag har stora designers och experter som ser till att allt är perfekt.
Det kommer verkligen att öka dina följare,
och jag tog mig friheten att förbereda ett schema för veckan.
Emma, du har en fotografering om en timme
och sen dansrepetition, som är viktig för kampanjen i sociala medier.
Har resten av bröllopssällskapet anlänt?
- Ja, alla är incheckade. - Så bra.
Dina punkter är grönmarkerade.
Vi verkar inte få umgås så mycket.
Du är med på dansrepetitionen vid 1600.
- Ser du asterisken? "Brudens mor?" - Nu är jag en asterisk.
Om jag får ge dig ett litet råd, mamma Winslow...
Mamma?
Det är svårt att släppa taget, men din lilla flicka är vuxen nu.
och det bästa du kan göra är att slappna av.
Ta en Mai Tai och njut av festen.
Okej.
Hon kallade dig väl inte mamma Winslow?
Det gjorde hon.
- Skällde du ut henne? - Det borde jag gjort.
Jag vill inte förstöra för Emma. Hon är så glad.
- Vad är det här? - Det här är mitt schema från Camala.
Jaha.
Militärtid? Vad är det här, ett bröllop eller ett krig?
Jag vet inte.
Du fick en lista på "föreslagna aktiviteter". Så trevligt.
Nej, det är bara ett knep för att hålla mig ur vägen.
Okej. Massage, manikyr, ljudbad, pickleball.
Om hon tror att hon kan köpa mig med saltskrubb och en tåspridare,
så känner hon mig inte så bra.
Exakt, syster. Mer makt till folket.
Vi sitter här och är olyckliga.
Jag överreagerar, eller hur?
Jag vet att det är känslosamt för dig, hjärtat.
Men att tycka synd om sig själv gör det bara värre.
Du har rätt.
Välj du.
Okej. Pickleball. Vi kan ta ut vår aggression
genom att slå till nåt som inte slår tillbaka.
Det låter bra.
Då kör vi.
Ja!
- Khop khun kha. - Tack.
Hej, Harley. Vad gör du här?
Jag hoppar in där jag behövs. Hur kan jag hjälpa er?
- Finns det nån bana? - Jag kollar schemat.
- Så vi ses igen? - Hej.
Jag glömde att ni spelade tennis.
Mina knän är för dåliga nu, men jag ser bra ut i shorts.
Nu minns jag.
Du, Winslow, har du lärt dig racketarna än?
- Vi får se. Hittade du nån bana? - Inte förrän klockan två.
Så mixed dubbel?
- Vi vill inte tränga oss på. - Det gör ni inte.
Pressa henne inte. Hon gillar inte att förlora.
Vem sa nåt om att förlora?
- Förlåt. - Det är lugnt.
Nio-nio-två.
- Ja! - Ja!
- Det är okej. - Tio-nio-två.
Setboll.
Nio-tio-ett.
- Ute! - Den såg ut att vara inne.
Domaren?
Den var ute?
Ute? Du kan inte mena allvar.
Okej, McEnroe, den var inne. Låt henne få den.
Jag vill inte ha poängen om den inte var inne.
Alla tyckte att den var ute, men ta poängen.
Inte alla. Janice och Scott sa inget.
- Ta poängen. - Nej. Vi spelar om.
- Okej. - Okej.
Hon är fortfarande jobbig.
- Ursäkta, vad sa du? - Han sa att du spelar schyst.
Vänta.
Förlåt.
- Var har du ont? - Det vet nog alla.
Jag är läkare. Du måste slappna av och andas.
Okej, jag är också läkare. Jag tror att jag klarar det här.
- Slappna av och andas. - Slog han i huvudet?
Bra fråga. Hämta en ispåse. Den hjälper mot smärtan.
Det ska bli.
Lucas Campion. Jag jobbar på Geffen i L.A. Vad heter du?
Lana Winslow.
- Lana Winslow? Allvarligt? - Ja.
- Du är en rockstjärna. - Nej, det är jag inte.
Jo. Vi försökte stjäla dig förra året, men du sa nej.
- Jag är chef för rekryteringskommittén. - Jag vill sätta mig nu.
- Nej. - Inte än.
Ja.
Jag vill gärna övertala dig att flytta söderut till oss.
Det var snällt av dig, men min dotter ska gifta sig.
Grattis.
Tack.
Jag placerar den här på...
Den ska ingenstans.
Jag vill inte avbryta festen, men jag måste tillbaka till mitt rum.
Ja, vi hjälper dig.
Ta det lugnt.
- Oj. - Akta.
Okej. Jag följer dig tillbaka för säkerhets skull.
- Det behöver du inte. - Det skulle kännas bättre för mig.
Okej. Om du vill det, så.
Snyggt slag.
Jag vet att du är upptagen med bröllop och sånt,
men får jag bjuda på ett glas i kväll?
- Tack, men... - Hon är helt ledig.
Bra. Ska vi träffas i baren klockan åtta?
Åtta blir bra.
Okej, vi ses då.
Varsågod.
För att du fixade ihop mig med en jätteung kille?
Extra mycket varsågod.
Jag fick vad jag förtjänade.
Lita på mig, ingen man förtjänar det du just fick.
Jag har varit en idiot. Försökt bräcka henne, varit en skitstövel.
- Han kan ha rätt. - Ja.
Jag antar att du och dr Winslow har en historia.
Det kan man säga.
Men det är inget på gång mellan er nu, eller?
Förutom tre decennier av uppdämd förbittring?
Ingenting alls.
- Jag fixar det nu. Tack för hjälpen. - Säg till om du behöver nåt.
- Ja. Ett litet råd? - Visst.
Om du ska umgås med mitt ex, se till att uppdatera din sjukförsäkring.
Visst.
Okej, gamling.
Bara det gick bra för Will.
Han kanske sjunger sopran ett tag, men han överlever.
Jag borde ringa.
Nej, du måste sluta tänka på Will och fokusera på Snygga Unga Läkaren.
Khor thot na kha.
- Gumman. - Där är du. Jag har letat överallt.
Vadå? Vad står på?
Säg det du. Camala sa att det hände nåt mellan dig och RJ:s pappa.
Jaha, det? Nej, det var inget. Det hände bara en liten olycka.
Hon sköt en pickleball på honom.
Nej, snälla.
Jag sköt honom inte med en pickleball. Jag sköt bollen...
På hans pick.
- Hans skrevområde. - Jag fattar.
Ja, det var game, set, aj.
Mamma, kan du vara snäll och försöka bete dig normalt.
Camala säger att sånt här inte får hända.
Inget händer, och jag lovar att hålla mig borta från Will Jackson.
Det är svårt att ta dig på allvar när du ser ut så där.
Men jag menar det verkligen.
Kom inte för sent till dansen. Den är om 20 minuter.
Okej. Jag kommer i tid, utan mask.
- Okej. - Älskling.
- Får jag låna dina örhängen? - Visst.
- Har du en het dejt? - Nej.
- Ja. - Nej. Det har jag inte.
Det är en drink med en person som inte är en dejt.
Och du, vet du vad? Titta på klockan.
Jag måste skynda mig till dansen.
- Skynda dig. - Khop khun kha.
Jag måste gå. Okej, tack.
Ett, två, tre, fyr. Och fem, sex, sju, åtta.
Ett, två, snyggt, tre, fyr, och fem, sex, ja, säg ah!
Jag hörde vad som hände på pickleball. Jag är så ledsen.
Din mamma gjorde det inte med flit, tror jag i alla fall.
- Jag tycker att ni är söta ihop. - Jaså?
Hon har aldrig klantat sig så här mycket.
Tack.
Jättebra.
En bra början, men ni måste fortsätta att öva.
Miljontals människor kommer att titta online.
Vi går vidare.
Vi ska öva på lasso, så hitta era partners.
Camala, jag har ingen partner.
Mamma Winslow. Det borde jag ha anat.
Kan du vara snäll och sluta kalla mig "mamma"?
Jag kan vara din partner.
Ska brudens mor och brudgummens far dansa tillsammans?
Det skulle inte Emily Post gilla.
- Vem är Emily Post? - Nån som förstör bröllop.
Det är en jättefin idé, men du bestämmer.
- Kör hårt. - Och du är...
Inte längre min vän.
Kom igen, L. Ni två hade den låten förr.
- Ja. - Vilken var det?
Jag minns inte.
-"Hit Me With Your Best Shot?" - Du minns.
- Will spelade den på piano. -"Mona Lisa."
- Ja. - Min favorit.
- Ja, min också. - Sådan far, sådan son.
- Jag har den på min telefon. - Har du?
Får jag lov?
Vad fin du är.
Tack så mycket.
Och det här är en överraskning.
Vad är en överraskning?
Du har inte trampat mig på tårna än.
Där kom det.
Bara att vara nära dig gör mig...
Mig också.
Åh, tack.
För damen.
Förlåt att jag är sen. Dansen drog ut på tiden.
- Du ser fantastisk ut. - Tack.
Jag älskar örhängena.
Jaha, tack.
- Vad vill du dricka? - Jag tar det han har.
Berätta om danslektionen.
- Tja, det var stelt. - Annars vore det inget bröllop.
Är du bröllopsexpert?
Jag var nära att gifta mig en gång, men läkarlinjen sumpade mina chanser där.
Läkarlinjen kan göra det.
Ja, det var bäst så.
Jag är faktiskt lite av en ensamvarg.
- Jaså? Det har jag svårt att tro. - Hur så?
Nån som är så angenäm som du,
har säkert massor av namn i sin lilla svarta bok.
Jag har aldrig kallats angenäm förut.
Och jag tror inte att små svarta böcker finns fortfarande,
men om de fanns, skulle jag säga detsamma om dig.
Nej. De dagarna är förbi.
För längesen. Jag klagar inte, men ibland är det för sent.
Nej, det är aldrig för sent.
Det finns inget schema för att bli kär. Det är inte som att missa ett tåg.
Lita på mig, min kabyss lämnade stationen för länge sen.
Oj, efter noll drinkar pratar vi redan om din kabyss?
Vilken bra dejt.
Tack.
För att ta nästa tåg.
Man ska aldrig säga aldrig.
Mamma? Vad gör du här?
Jag gillar dina örhängen.
Tack.
Jag har en konferens med en läkarkollega.
- Den jag berättade om. - Hej, jag är Emma. Lanas dotter.
Och det här är min fästman, RJ.
Trevligt.
Dr Campion är från Geffenskolan vid UCLA, och vi är kollegor.
Och det här är enbart kollegialt.
- Jag ser det. - Vad gör du i Phuket?
Mina vänner tvingade mig att ta semester.
Det kändes som slöseri med tid. Sen träffade jag Lana.
Vi ska lämna er i fred.
Faktiskt...
Jag måste också gå. Jag brukar inte vara uppe så här sent.
Nej, klockan är bara halv nio.
Och Camala vill träffa oss i morgon klockan tio.
Därför måste jag vila.
Det var trevligt att diskutera jobb med dig, dr Winslow.
Dr Campion.
Camala. Vad är det?
Anledningen till det här oplanerade mötet är att jag har otroliga nyheter.
Vad är det?
Jag vågade inte säga nåt, men jag har pratat med Klaus von Klaus.
- Nej. - Jo.
- Vem? - Han vill ha en produktplacering.
Och vad innebär det?
Att Klaus von Klaus betalar mig för att visa hans kläder.
Du har redan en klänning från den där Daisy.
De är inte till Emma. De är till dig och brudtärnorna.
Vilket betyder att mamma Winslow kommer att bära...
...den här!
Är du säker på det här?
Det är en stor möjlighet med en otrolig sponsor.
Ja, men det är ett bröllop, inte en begravning.
#brudenharalltidrätt.
Inget säger elegans som ett svartvitt bröllop.
- Om det är vad du vill... - Tack.
Nu när det är klart, kan vi prata om repetitionsmiddagen.
Jag skrev ner några rader till ditt tal.
- Skrev du mitt tal? - Självklart inte.
- Bra. - Jag har en redaktör för det.
Du måste skämta.
Med miljontals ögon på Emmas sida, kan vi inte lämna nåt åt slumpen.
Vi livesänder repetitionsmiddagen, ceremonin och mottagningen.
Kan du åtminstone läsa det?
Ja.
Strålande.
Om jag inte visste bättre, skulle jag säga att det var lite magi
mellan dig och Lana på dansgolvet igår.
Kan du sluta röra upp saker?
Det går tyvärr inte.
- Okej. Ta det lugnt. - Okej.
Hej!
Hej.
- Hej, jag hoppas att vi inte stör. - Nej, inte alls.
Står han på menyn?
- Kan du sluta dregla? - Jag tar musklerna med ben och lår till.
Hej. Jag kan inte prata just nu.
Jag ser att vi har gått vidare från pickleball.
Att dricka på dagen är säkrare.
Är allt okej?
Ja, det var bara kontoret.
- Hur är det med skadan? - Den är blötlagd.
Vad bra.
Jag trodde att du hade brudens mor-plikt.
Camala gav henne ledigt resten av dagen.
Vilket är okej.
Det är verkligen underbart att ha en ledig dag.
- Det låter inte så. - Det är för att hon ljuger sig blå.
Okej, att se Emma lämna boet är det svåraste jag nånsin gjort.
Jag är så stolt över henne, men det finns nån...
...sorg.
Inte bara att jag kommer att sakna henne.
Det är nåt jag inte kan förklara.
Vi har gjort ett bra jobb med att göra oss helt överflödiga.
Ja. Det är precis det.
Jag måste sätta fart.
Jag erbjöd mig att jobba några timmar på kliniken i byn.
Skulle inte du ha semester?
Som jag sa till Lana igår kväll, så har jag svårt för semester.
- Igår kväll? - Jag tråkade ut henne över några drinkar.
Det var inte alls tråkigt.
Jag måste gå. Kom hit.
Vi ses.
Oj. Volontär på en klinik,
med busigare ögonbryn än en korg med kattungar.
Kan han bli mer perfekt?
Kan dagen bli mer perfekt?
Minns ni senast vi hade en ledig dag utan nåt att göra?
Andra året. När vi kom till campus dagen innan lektionerna började.
Vi köpte öl med Lanas falskleg och körde till Santa Cruz i Wills skåpbil.
- Herregud. - Tänk att jag hade en skåpbil.
Kan ni fatta att jag hade ett falskleg?
Ja.
I södra delen av anläggningen,
finns en vacker strand som man kan gå till vid lågvatten.
Tänker nån samma som jag?
Ja, för fan.
Är du klar?
Fotograferingen på stranden har redan 10 000 likes.
När la du upp den?
- För mindre än en timme sen. - Oj.
Får jag se?
Ja.
- Ge tillbaka den. - Nej.
- Jag har mycket att göra. - Vi är i paradiset.
Jobbet kan vänta. Och vi skulle ta nåt att dricka i stan.
Ge mig bara tio minuter, okej?
Okej. Säger du det, så.
- Så du är inte arg för att jag jobbar? - Nej. Gör det du.
Vi är så kära
Nu ska vi gifta oss för
Vi är så kära...
- Jag kan inte koncentrera mig. - Förlåt.
Åh, jag älskar dig så
Vi är så kära
Ska du inte sjunga sista raden?
Nej, du sa att du behövde koncentrera dig.
Vi ska till kärlekens hus
Tack.
Ja. Det ser ut som om tant Janice redan är nere för räkning.
Jag är vaken.
- Varför smakar allt bättre på stranden? - Det är sanden.
Det är inte sanden. Det är sällskapet.
- Det skålar vi för. - Skål.
Janice, minns du att du och jag hade en pakt
att om vi inte var gifta med andra när vi var 35, skulle vi gifta oss?
- Det var en bra plan. - Gjorde det inget att han var gay?
Det var en mindre olägenhet.
Sen rymde hon iväg med nån annan.
Ja. Franco. Kocken.
Jag förstod aldrig vad du såg hos honom. Förutom omeletterna.
Musiken tystnade och han var tillgänglig.
Han var väldigt tillgänglig, även efter att de gift sig.
Vi gör alla misstag.
Du då, Will? Några misstag längs vägen?
Det är en svår fråga att besvara.
Kom igen. Nu blir det för seriöst.
- Vi byter ämne. - Bra idé.
Vad skulle vi göra nu om vi var på stranden i Santa Cruz?
- Det går inte. - Varför inte?
- För att vi inte är 18 år längre. - Tack.
Tror ni att man måste vara 18 för att ha kul? Vem är med mig?
Du vet väl att anläggningen har ett strikt förbud mot nakenhet?
Vi är på en öde strand. Det är ingen här.
När kommer vi att få uppleva det här igen?
Tänker ni tvinga mig att ställa mig upp?
- Jag är med om Lana är det. - Jag vet inte.
- Försten i. - Nej.
Nej, vänta.
Kan tjejerna sitta lite högre upp?
Ja!
Perfekt. Den här killen, alltså.
Jag visste att det skulle hända!
Okej, det räcker för nu.
Okej, ta fem minuter.
Vad är det, Em?
Inget.
Em, vänta.
Det är visst nåt.
Kom igen.
Har din pappa sagt varför han lämnade mamma?
- Han sa bara att det var komplicerat. - Hon sa att det var helt oväntat.
Att han alltid var ute och hade kul, och att hon inte visste att nåt var fel.
Tror du att jag är likadan?
Ni har definitivt vissa egenheter gemensamt.
- Och vissa gör dig arg. - Nej, det är inte det.
Det är bara...
Det känns som att du alltid är glad och på.
Och jag vet inte om jag ska lita på det.
Nu skojar du väl?
Tänk om du inte är säker på oss och försöker dölja hur du känner?
Och en dag inser du att du gjort ett stort misstag, och sen...
Hör på nu.
Jag vet inte vad som hände mellan din mamma och min pappa.
Men vad det än var, så hände det dem, inte oss.
- Men om det hände dem... - Jag är inte min pappa.
Och om jag döljer nåt, så är det hur mycket jag älskar dig.
För ärligt talat, så skrämmer det mig.
Du är mitt allt.
Du är solen,
du är månen, du är stjärnorna.
Nu är du bara fånig.
Vad är det för fel med det?
Jag minns inte att morgonen efter var så här... obekväm.
Det var det värt.
Varför skriker du? Och varför är det så varmt?
Man kan gå igenom klimakteriet här utan att veta om det.
Nämen, ser man på.
Jag ser att ni två är inkognito i dag.
- Vi festade lite för hårt igår kväll. - Vad roligt.
Ja, vissa av oss har inte samma förbränning längre.
Mormor här borta har en baksmälla.
Var det ett officiellt bröllopsevent, eller...
Det var mer en privat tillställning under fullmånen.
- Jag visste inte att det var fullmåne. - Det var inte bara den som var full.
Hur var kliniken?
Bra. Det fanns många intressanta människor.
Men i dag ska jag nog ta det lugnt.
Skål på det.
Kanske inte.
Du.
Eftersom vi inte fick så mycket tid häromkvällen,
vill du gå på middag senare? Du och jag?
Jag vet att du har mycket att göra. Du är upptagen, du har nån ursäkt...
Gärna.
Vill du det?
Det låter som en bra idé.
- Vi ses i lobbyn klockan sju. - Okej.
Jag ser fram emot det.
Förklara vad som precis hände.
Igår insåg jag att Will och jag inte alltid behöver vara så spända.
Vi kan bara slappna av och stötta våra barn.
Och Lucas är fantastisk.
Du hade rätt. Det är dags för mig att sprida vingarna.
Ja, för fan. Jag gillar den nya du.
Harley vill att jag träffar honom på gymmet.
Om han frågar, så är jag tillgänglig.
Det här är inte rätt.
Okej. Ja.
Vad?
- Vad gör du här? - Jag är inte säker.
Harley, vill du berätta?
Säkerhetsteamet hade möte i morse, och jag ville varna er.
- Säkerhet? Det låter allvarligt. - Det är det.
En incident igår upprörde vissa av våra viktiga företagsgäster.
Vad då för incident?
Otillbörlig exponering på hotellets egendom.
Vad förfärligt.
Gav gästerna er en beskrivning av huliganerna?
Det behövde de inte.
Vi har övervakningskameror överallt, om ni vill se filmen.
Nej.
- Du sa att stranden var öde. - Jag kände inte till kamerorna.
Harley, det här var mitt fel.
Ja, Harley, tror du att vi åtminstone kan hålla det här mellan oss?
Visst. Så länge det inte händer igen.
- Det gör det inte. - Nej, aldrig.
- Och Janice hälsar. - Säg att hon är väldigt fotogenisk.
Okej.
De har det på film. Vad ska vi göra?
Ingenting. Vem kan ha sett den förutom Harley och vakterna?
Okej, förutom Harley, vakterna och städpersonalen?
Och hela världen. Det är därför de ler mot oss.
Det kallas faktiskt "Leendenas land."
Mamma! Hur kunde du göra det här?
- Om du pratar om stranden... - Jag kan inte tro det.
Camala är mer än upprörd.
- Ska jag ringa Camala? - Nej.
Du har varit så otrevlig mot henne.
Ett dåligt ord från henne och Discovery skulle släppa mig.
- Det är inte... - Försöker du sabotera allt?
Du vill inte att jag ska gifta mig.
- Det har jag aldrig sagt. - Nej, men du tänkte det.
Lustigt. Du brukade göra så när du blev arg.
Lägg dig inte i!
Em, jag har gjort allt som du har bett mig göra.
Jag ska bära en klänning som får mig att se ut som Morticia Addams.
Jag ska hålla ett tal skrivet av nån annan.
Du börjar glömma vad som är viktigt. Du förlorar den du är.
Jag har inte hört ett ord om välgörenheten som du skulle stötta.
Inte ett enda. Allt går så fort. Det är inte konstigt att du är förvirrad.
Jag är inte alls förvirrad.
Camala jobbar för vårt moderbolag,
och vare sig du gillar det eller inte, är de viktiga för mig.
De må vara ert moderbolag, men jag är din mamma.
Bröllop ska handla om familjen, inte bara fototillfällen.
Om du har så tråkigt, så kan du väl sticka?
Em!
Emma!
- Vad handlade det där om? - Det ordnar sig. Hon behöver lite utrymme.
Hon kanske har rätt. Jag kanske borde åka hem.
Ingen av er vill det.
- Vad ska jag göra? - Separata hörn. Kom igen.
Harley berättade om den här platsen vid kusten.
Okej, men jag måste vara tillbaka om en timme.
Det är lugnt.
Jag behövde det här.
Ja, jag vet.
Du känner mig visst rätt bra.
Vissa saker glömmer man aldrig. Hur mycket man än försöker.
Sawadee krap.
Sawadee kha.
Kan jag få den här med hyacinterna?
Tack.
Vad är det?
Vänta.
Testa nu.
Fan också. Batteriet är dött.
Nej. Jag ska prova klänningen. Jag får inte bli sen.
- Emma kommer att döda mig. - Okej. Ta det lugnt, okej?
Anläggningen skickar hit nån som hämtar oss.
Vad skumt.
Jag har ingen täckning.
Varför skulle telefonbolaget sätta mobilmaster ända hit?
Så att pelikanerna kan messa varandra?
Det finns inga pelikaner här, och de har inte motsatta tummar.
Okej, det är inte poängen.
Vi måste komma på en lösning på problemet.
Vilken bra idé. Allt vi behöver
är en tre mil lång startkabel som når till hotellet.
Nej, vi behöver nån som kör oss tillbaka. Enkelt.
Men vi är halvvägs till Mars
och har inte sett en bil på hela eftermiddagen.
Kom igen, vi får gå.
Gå? Det tar timmar. Och jag har flip-flops. Nej.
Kom igen, själv.
Vänta. Vart ska du?
Vi har större chans att bli upptäckta
om vi tänder en eld på stranden och signalerar en båt.
Allvarligt? Lana.
Lana. Har du sett den här terrängen?
Din mamma är en och en halv timme sen.
- Jag har skrivit, men hon svarar inte. - Låt oss inte slösa mer tid.
Ta en titt på bilderna och säg vad du tycker.
De är jättebra.
Men finns det några på familjen?
Vi tar några på ceremonin.
Och jag ser inget jag kan använda för Ocean Institute.
Emma, jag trodde att vi var överens.
Det som är bra för företaget, är bra för dig.
- Den här? - Nej.
Vi är överens.
Det måste vara det här Harley menade.
Wow, vad fint.
Okej, nu fattar jag. Här kör det definitivt båtar.
Okej, det var en bra idé.
Minns du hur man gör upp eld?
Har du en tändare?
Allvarligt?
Vill du prata om det?
Det är mamma. Hon dök aldrig upp på provningen.
Jag svär, RJ, den kvinnan vill medvetet försöka förstöra mitt liv.
- Det menar du inte. - Hon driver mig till vansinne.
Vet du att hon sa att jag förlorar den jag är?
Va? Det är vansinne.
Hon har ingen aning om hur svårt det är att vara hennes dotter.
Hon är så smart och hon har rätt, även när hon inte borde ha det.
Och jag hatar det.
Men sen hatar jag mig själv för jag vet att hon bara är en mamma,
och hon försöker bara hjälpa till även om hon inte fattar nånting.
Sån kommer jag att bli om vi får barn.
Men sen inser jag att de skulle ha tur
om jag ens är hälften så bra mamma som hon är.
Det låter som om du måste prata med din mamma.
Harley!
Hej.
Har du sett mamma?
Hon åkte en sväng med Will. Jag lånade dem en jeep.
Det börjar bli sent.
- Och du är orolig för henne? - Typ.
- Var inte det. Jag hämtar min båt. - Du sa väl att de körde?
Ja, men om jag känner dem rätt, så är de på stranden vid Lover's Cove.
Varför tror du det?
Det här är kul.
- Vi har alltid kunnat ha kul. - Precis.
Och det lönade sig att vara med i scouterna.
Du var aldrig med i scouterna.
- Jag antar att vi vet allt om varandra. - Det håller oss ärliga.
På tal om att vara ärlig, så borde vi prata.
- Nej. Det borde vi inte. - Lana, lyssna på mig.
Du avslutade det samtalet för 30 år sen. Varför ska jag lyssna på dig nu?
Vänta. Avslutade jag samtalet? Du bytte nummer och flyttade.
Okej, du vill prata om det här. Bra. Då pratar vi.
Jag gjorde det för att skydda mig själv.
- Det tog lång tid att komma över dig. - Det tog...
Men det gjorde mig stark. Och jag fick rätsida på mitt liv igen.
Så när Emmas pappa dog,
visste jag att jag skulle klara mig eftersom jag hade förlorat någon förut.
- Får jag säga en sak? - Du gifte dig med RJ:s mamma.
Jag gifte mig med Emmas pappa. Och du glömde mig.
Så om du ursäktar, behöver jag lite luft.
Och ja, jag vet att vi är utomhus,
men luften är bättre här.
För guds skull, Lana.
Jag glömde inte dig.
Du brydde dig inte om mig. annars hade du inte stuckit.
Jag stack inte på grund av dig.
Jag var så vilsen på den tiden, och du var så säker
och fick stipendier till alla de bästa forskarutbildningarna.
Du visste precis vad du ville i livet, men inte jag.
Jag drog bara ner dig, och jag trodde inte ens
att du märkte att jag stack.
Om jag hade vetat det, kunde jag ha hjälpt dig.
Ja, men jag behövde hjälpa mig själv först.
Jag behövde ta reda på vem jag var.
Hur jag skulle bli mer än nån du bara hade kul med.
Jag behövde känna mig värdig dig.
Värdig?
- Jag älskade dig redan. - Lana, jag är...
Jag säger inte att jag inte gjorde fel. Det gjorde jag.
Men när jag insåg det hade du redan stängt mig ute.
- Så nu är det mitt fel? - Det är ingens fel, okej?
Livet bara är så.
Därför tänkte jag leta upp dig igen.
Jag hittade din kontorsadress, flög till Kalifornien
och gick till ditt labb.
- Gjorde du? - Ja.
De sa att du precis hade åkt på bröllopsresa.
Så jag åkte tillbaka till Hartford,
träffade RJ:s mamma efter en månad och vi gifte oss tre månader senare.
Men äktenskapet höll inte för att vi inte älskade varandra.
Det gick inte. För jag var fortfarande kär i dig.
- Letade du upp mig? - Ja.
Och nu,
genom något otroligt, oförklarligt mirakel,
har vi fått en ny chans. Om det är nåt du vill.
Jag vet inte. Men i så fall...
...tar vi vara på den.
Om det inte funkade då,
varför tror du att det kommer att funka nu?
För det första, så pratar vi nu, och det gjorde vi inte då.
Vi gör inte samma misstag den här gången.
- Vi gör andra. - Förmodligen.
Men vi gör dem tillsammans.
Vi har förändrats.
- Jag antar att jag var lite intensiv då. - Antar?
Kom igen.
Om du säger att du inte har några känslor för mig,
så ska jag inte ta upp det igen.
Du menar att jag inte vill döda dig längre?
Det räknas som en känsla.
Du borde ta henne till Koh Samui. Det är vackert vid den här tiden på året.
Vi planerar definitivt att åka. Flygen är fullbokade.
Jag kan hjälpa dig.
Hej, Lucas.
De här är till dig.
Tack. Jag är verkligen ledsen.
Emma och jag bråkade, så Will och jag tog en biltur och sen...
Jag tänkte att nåt dök upp.
- Kan vi äta middag en annan kväll? - Jag...
- Du har nog tillräckligt på gång just nu. - Åh, Lucas. Will och jag...
Lana, jag försöker ta det här bra. Vi gör det inte svårare än det redan är.
Du är verkligen speciell, vet du det?
Om det inte funkar mellan er,
så har du mitt nummer.
Jag ska lägga in dig på kortnummer.
Kortnummer är inte en grej längre.
Men du kan ha mig under favoriter i din telefon.
Det visste jag.
- Var det kontoret igen? - Det var inget viktigt.
Mamma!
- Är allt bra? - Vad skönt att ni mår bra.
- Självklart mår vi bra. - Jag vill inte att du åker.
Jag älskar dig så mycket.
- Jag älskar dig också. - Älskling.
Emma, där är du.
Vi måste få lite bilder av dig och brudtärnorna
under din mammas provning. Bättre sent än aldrig, mamma Winslow.
Jag bad dig att inte kalla mig det.
Vet du vad? Mamma får bära vad hon vill på bröllopet,
och brudtärnorna också.
- Och hon skriver sitt eget tal. - Gör jag?
- Ja. - Det är ingen bra idé.
Det är en jättebra idé.
Och du kan avboka allt på schemat fram tills repetitionsmiddagen.
Jag kommer att vara upptagen med att umgås med min familj.
Det låter bra.
- Äntligen. - Men schemat...
Camala, jag vet att du har jobbat hårt, och du är bäst i branschen.
Men det är mitt bröllop. Så jag bestämmer.
- Men Emma, tycker du inte... - Vet du vad?
Ett litet råd. Slappna av.
Ta en Mai Tai.
Hallå, sluta!
Sluta!
Vad fina ni är, allihop. Tänk att vi är här.
Och att min lilla flicka ska gifta sig
med en otrolig ung man.
Jag funderade på det här talet hela natten och försökte göra det perfekt.
Men sen tänkte jag på vad Emmas pappa skulle sagt.
Att försöka hålla ett perfekt tal
är inte alls lika bra som att hålla ett från hjärtat.
Och vi saknar honom mycket.
Men jag vet att han är här.
Han är här med oss i anden.
Och han skulle varit väldigt stolt.
Så låt mig ge er ett litet råd.
Oavsett vad som händer,
vart än vägen leder er,
ge aldrig upp på varandra.
Ge aldrig upp på er kärlek.
Och förlåt om det låter fånigt.
Ge aldrig upp på lyckliga i alla era dagar.
Och jag älskar er.
För Emma och RJ.
- Skål! - Skål!
- Ja, absolut. - Tack för att ni kom.
Nej, inte alls.
Jag antar att ni kände varandra innan Emma och RJ träffades?
Vi gick på college tillsammans.
Det är ni i videon som alla pratar om.
- Vi... - Inga kommentarer.
Precis.
Jag måste ta det här. Ursäktar ni mig?
- Så... - Lana.
- Kan jag låna fader Harit ett ögonblick? - Absolut.
- Du och Will verkade ha det mysigt. - Ja. Exakt vad hände på Lover's Cove?
Jag måste kissa.
- Vi ska dra det ur dig. - Will kommer ändå att berätta.
Vi går fram och tillbaka.
Okej, jag hör dig.
Kan vi sluta bråka?
Katrina, lyssna på mig.
Du vet att jag inte kan leva utan dig.
Nej, hon vet inget.
Katrina.
Katrina, jag lovar att jag ska gottgöra dig, okej?
Emma. Du, älskling.
- Är allt bra? - Ja, det är lugnt.
Det var en väldigt vacker middag. Det gjorde Camala bra.
- Du verkar upprörd. Är allt bra? - Ja, absolut.
Jag ska lägga mig tidigt för det är en stor dag i morgon.
Okej. Jag tror att jag lägger mig snart också.
Okej. Vi ses i morgon.
- Pappa. - Hej.
Det är dags att ta igen.
- Du ligger efter. - Nu kör vi.
Hur kunde jag vara så dum?
Du vet att du inte är dum.
Det är Will som gör dig dum.
Självklart döljer han nåt.
- Varför är jag förvånad? - För att du ville tro på det.
Jag ville tro på det.
Nu när Emma ska flytta...
...ville jag också tro på det.
Jag ville bara...
Jag kanske inte behövde vara ensam resten av livet.
Jag vet. Ring sexiga Doogie Howser.
Jag ringer inte Lucas.
Lita på mig, den unga hingsten får dig att glömma
varför du nånsin var ledsen till att börja med.
Janice, du måste lova mig. Inte ett ord om det här till nån.
Lova det. Jag får inte svika Emma.
Det har du aldrig gjort. Och kommer aldrig att göra.
Kom hit.
Jag älskar dig.
Hallå?
Mamma?
Em?
- Hej. - Hej.
Vad gör du uppe så sent?
- Kan vi prata? Du verkade upprörd. - Nej, älskling. Jag mår bra.
Ser du? Det är typiskt dig.
Du bryr dig alltid om alla andra men inte dig själv.
Nej, så är det inte.
Mamma, så är det. Du har gjort så i 20 år.
Men jag fattar.
Jag var bara åtta när pappa var med om olyckan.
Och jag har nog aldrig uppskattat
hur mycket du har åsidosatt dig själv för att ta hand om mig.
Jag är din mamma.
Men jag är vuxen nu, och jag har RJ.
Allt kommer att förändras.
Så du behöver inte mig längre?
Jo, självklart behöver jag dig.
Men du kan ta hand om mig lite mindre och ta hand om dig själv lite mer.
Vem lärde dig att vara så mogen?
Jag lovade mig själv att inte gråta innan bröllopet.
Men i morgon vet ingen hur det går.
- Mamma. - Ja?
Får jag sova här i natt?
Lovar du att sova?
- Jag lovar. - Kom hit.
Kan alla sätta sig?
Okej. Nu kör vi.
Starta processionen.
Okej, nu brudtärnorna och marskalkarna.
Och vi är redo för bruden.
Är du redo?
Kära vänner,
vi har samlats här i dag
för att förena Emma och Richard i heligt äktenskap.
Äktenskapet är heligt och bör inte tas lättvindigt.
Så om det är nån här som känner att det här paret
inte borde förenas i heligt äktenskap, tala nu eller tig för evigt.
Räknas det att ha en lögnare som svärfar?
Va?
- Hade du nåt att dela? - Nej.
Fortsätt.
Ha vakterna redo, tack.
- Vad är det med Lana? - Jag vet inte.
Hade du nåt att säga?
- Nej. Det är lugnt. - Förlåt.
Varsågoda.
Richard, tar du Emma till din hustru?
Lovar du att älska, hedra, vårda och beskydda henne,
glömma alla andra och vara henne trogen för alltid?
Ja.
Emma, tar du Richard till din make?
Lovar du att älska, hedra, vårda och beskydda honom,
glömma alla andra och vara honom trogen för alltid?
Ja.
Ta dig samman nu.
Richard,
sätt en ring på Emmas vänstra hand och säg efter mig.
"Med denna ring tager jag dig."
Med denna ring tager jag dig.
Emma, sätt en ring på Richards vänstra hand,
och säg efter mig: "Med denna ring tager jag dig."
Med denna ring tager jag dig.
Mår du bra?
Mamman får ett sammanbrott. Ha sminket redo för justeringar.
Kör. Fortsätt.
I kraft av mitt ämbete förklarar jag er för man och hustru.
Du får nu kyssa bruden.
Ja!
Hurra!
- Ja! - Ja!
- Så vackert. Grattis. - Tack så mycket.
Hej.
Så vi är officiellt familj nu.
Emma ska byta om, och jag ska hjälpa henne.
Bra jobbat, pastorn.
- Camala. - Lana.
- Det var så vackert. - Tack.
Lana. Kan vi prata?
- Jag åker direkt efter barnen. - Lana.
Vad är det som pågår mellan dem?
Jag har ingen aning.
Herregud. Du har alltid varit dålig på att ljuga.
Sa Janice nåt alls om vad det är med Lana?
Inte ett ord.
Det betyder att det är värre än du tror.
Här kommer de.
Hej.
Ha en trevlig resa.
Tack, pappa, för allt.
- Tack. - Båda två.
Kom igen, båten väntar på er.
Kasta buketten.
Okej. Time-out. Sluta, allihop.
Kan du förklara för mig varför du är så arg?
Kan du låta bli att ställa till med en scen?
Lana, berätta vad som pågår. Jag förtjänar det.
Du förtjänar mycket, men du ska inte få förstöra detta vackra bröllop.
Bröllopet är redan över, eller hur?
Ja. Ledsen.
Och du undvek buketten som om det var en granat.
Det gjorde jag inte.
- Det gjorde du faktiskt. - Okej.
Jag pratar inte med dig
för jag låter dig inte förstöra mitt liv en gång till.
Men det enda jag ska säga
är tack för att du stoppade mig från att ta det för långt.
Och ni två kan gå nu. Glad smekmånad.
- Vi stannar. - Vi vill se vad som händer.
- Det finns inget mer att se. - Lägg av, Winslow.
Jag har känt dig sen du var 18. Du döljer nåt.
Berätta bara vad som pågår.
Okej, jag ska berätta.
När vi var fast på stranden vid Lover's Cove,
bad du mig inte om en andra chans?
Sa du att du aldrig hade slutat älska mig?
Ja. Och jag menade det.
Jag råkade höra ditt telefonsamtal igår kväll,
och det var säkert samma person som har ringt dig
hela tiden vi har varit här.
- Och? - Och?
Den här gången kommer du inte undan.
Vem är Katrina? Kvinnan som du inte kan leva utan?
Ursäkta mig.
Jag är Katrina.
Är du Katrina?
Lana, det här är Katrina Kovalenko, min personliga assistent.
Hon har jobbat för mig i 20 år och hotar regelbundet med att sluta
för att jag ber henne om galna saker, som att ta ett flyg
till en avlägsen semesterort med en dags varsel.
- Jag förtjänar en löneförhöjning. - Vi tar det sen.
Så det var din assistent som ringde dig hela tiden,
och hon är inte din flickvän?
Snälla.
Han är för tanig.
Men varför flög du hit henne?
För att jag var orolig att du föll för läkaren.
- Lucas? Var du svartsjuk på Lucas? - Ja, jag var svartsjuk.
Så jag bad henne ta flyget för att ge mig den här.
Jag köpte den till dig när vi var 22.
Av nån anledning, har jag sparat den i alla dessa år,
även om jag inte trodde att vi skulle ses igen. Men här är vi.
Så vad säger du?
Vill du äntligen gifta dig med mig?
Det kan jag inte.
Mamma. Jo, det kan du. Tänk på saken.
Det har jag redan.
Lana, vänta. Lana.
Vad hände med att aldrig ge upp på ett lyckligt slut?
Jag förtjänar det inte. Och jag förtjänar inte dig.
Vad menar du med att du inte förtjänar mig?
Jag litade inte på dig och sabbade allt för att jag är en idiot.
Nej. Lyssna på mig.
Livet är rörigt, okej? För ingen är perfekt,
inklusive du och jag, men vi är perfekta för varandra.
Ser du inte att vi är perfekta för varandra?
Så vad säger du?
Till vad?
För guds skull, kvinna!
Vill du gifta dig med mig eller inte?
Ja.
Till att jag vill, inte att jag inte vill.
Så det är nej till att jag inte vill...
Kom hit.
Ja!
Undertexter: Sabina Svensson