DUPĂ ROMANUL LUI CHO HAE-JIN L-AM CUNOSCUT PE LOH KIWAN
Când coborâți din avion, mergeți separat.
Veți fi fotografiați și amprentați la Imigrări.
Nu fiți agitați. Faceți ce vă spun ei.
Dacă pun întrebări?
Spuneți: „Nu vorbesc engleză” și vă lasă să treceți.
- Vom ateriza. Reveniți la locul dv. - Bine.
Ne vedem la toaleta de lângă poarta 3, la parter.
Ar merge dacă spun asta?
Memorați acum, dacă nu vrei să fiți prinși.
Dacă ne prind?
DESTINAȚIE: BRUXELLES
Cum ajung aici?
Patruzeci de dolari, în avans.
Plătesc când ajung.
Poftim!
Nu-ți știu povestea, dar bani ca ăștia îmi vor aduce ghinion.
Sună-mă dacă vrei să revii în China.
Pornește!
Avansați, vă rog!
Completați acest formular.
CERERE DE RECUNOAȘTERE A STATUTULUI DE REFUGIAT
Următorul!
Trebuie să atașați o copie a actului de identitate.
Un act de identitate. Un pașaport.
Trebuie atașată o copie a pașaportului sau a altui act de identitate.
Tu… Bine.
Te rog, cere-i ajutorul interpretei.
Da.
Da, ajutor.
Loh Kiwan?
Bună! Sunt Kim Gyeong-sil, interpreta ta.
Cererile durează cam două luni, dar ești foarte norocos.
Pe aici.
- Bună ziua! - Bună! Ce mai faceți?
Mai întâi trebuie să completăm datele personale.
Spune-ți numele, data nașterii și naționalitatea.
Mă numesc Loh Kiwan.
Data nașterii e 1 decembrie 1990.
M-am născut în tabăra șapte a cooperativei Hasang din Usi-gun,
Chagang, Republica Populară Coreeană.
Am obținut pașaportul de la un broker cunoscut de unchiul meu.
Dle Loh Kiwan, ai fugit din țară în 2019,
dar n-ai avut niciun venit cât ai stat în Yanji.
Cum ai reușit să-ți permiți pașaportul fals și biletul de avion?
Ei bine…
mama mea…
Mama ta ți-a dat banii?
Nu mănânci?
Nu mi-e foame.
Trebuie să mănânci pe săturate de ziua ta.
În felul ăsta nu vei mai avea grija pusului mâncării pe masă.
Dacă muști tăiețeii, îți scurtezi viața.
- Ignoră fierbințeala. Soarbe-i! - Bine.
Chiar trebuie să lucrezi azi?
La restaurant e aglomerație când e frig. Voi câștiga mai mult.
Îmi pare rău că te pun să faci asta când eu sunt tânăr și în formă.
Întreabă orice mamă din lume.
Un copil sănătos e cea mai mare binecuvântare.
E tot ce mi-aș putea dori în viața asta.
N-avea grijă!
Dacă…
mă făceam că nu văd când șeful îl bătea pe Jeong-jin,
nu mă ascundeam și nu-ți cream probleme.
- Îmi pare rău. - Iar începi!
L-ai salvat, copile.
Ai procedat bine. Nu te învinovăți.
Bine.
Să nu vii târziu, bine?
Nu depinde de mine.
Tovarășe Loh Kiwan…
La mulți ani!
- Scuză-mă… - Vin acum!
Cu ce vă servesc?
Vin îndată.
Ninge ca la nebuni.
- Aici! - Acolo erai!
Dle Loh Kiwan?
Asta e ultima întrebare.
Ești coreean din China și te prefaci că ești fugar din Coreea de Nord
pentru a primi ajutorul pentru refugiați?
Nu.
Va urma un alt interviu.
Cea mai apropiată dată ar fi 5 februarie,
la ora 15.00.
Scuzați-mă.
- În februarie, adică la anul? - Da.
Și eu ce fac până atunci?
Trebuie să reziști.
HOSTEL BRUXELLES 20 DE EURO
Vrei să ni te alături, dragă?
Dă-o-n mă-sa!
Cară-te!
Deschideți!
Valea, prostule!
Bietul de tine! Ai ratat distracția.
TOALETĂ ÎNCHISĂ TEMPORAR
Ce-i porcăria asta?
Ăsta nu se pișa în fața gării ieri?
- Nu, era mai scund decât tine. - Gura!
Valea! E focul nostru.
- Nu te caftim. - Ia-ți boarfele!
Ia-ți rahaturile și dispari!
Chiar ai crezut?
- Mi-e foame. - Bem o bere?
Sună bine.
Te întreb din nou.
NUME: KIWAN
E fiul tău?
Nu.
Nu e fiul meu.
Sergent Lee!
Femeia e rudă îndepărtată cu Choi, proprietarul.
- Tu cine ești? - Nu mă ții minte?
Am dus-o acasă pe soția lui Choi aseară, când s-a îmbătat.
Apropo de Choi, are un fiu deștept. Cică ar fi student la Beijing.
Choi n-avea stofă de facultate. A fost mereu la coada clasei.
Cred că fiu-său nu-i seamănă.
Mamă.
Alo!
Stați!
Mamă, pe aici!
Prinde-i!
Nu mișcați!
Fir-ar să fie!
Pe aici, mamă!
Pe aici!
Repede, mamă!
Mamă!
- Unchiule, ajutor! - Ce-a pățit?
- Mamă! - Deschide ochii!
Alo! Mută camioneta!
Kiwan…
Rămâi în viață.
Du-te și trăiește într-un loc mai bun.
Trăiește și fii mândru de numele tău.
Pleacă…
și trăiește bine.
Nu mai vorbi așa. Termină cu prostiile și revino-ți!
Trebuie să pleci. Acum!
Am eu grijă de mama ta. Pleacă imediat!
- Ajutor, domnule! - Dacă nu pleci, murim toți!
Du-te odată!
Pleacă.
Pleacă!
Pleacă imediat!
Pleacă, am zis!
Faceți loc!
Du-te.
Faceți loc!
Mai repede!
La o parte!
Nu vorbește engleză sau franceză.
Putem chema un interpret? Bine.
Vă sun de la comisariatul Schaerbeek.
Sunteți garantul doamnei Marie Lee, eliberată condiționat?
E suspectată de furt.
Bine.
Doamnă…
Nu-i nevoie să vii. Trimite doar banii.
Fir-ar să fie!
De câte ori să-ți spun să nu vii?
Scuze, tovarășă.
Ce-ai făcut cu portofelul meu?
Nu mai știu. Nu-mi amintesc.
Scuză-mă.
Încearcă să-ți amintești.
N-ai cheltuit toți banii, așa-i?
I-am cheltuit pe toți. Crezi că i-am pus la ciorap?
Acel portofel…
era singurul lucru pe care mi l-a lăsat mama.
Banii pe care i-ai furat i-am obținut…
din vânzarea trupului mamei.
Așa am obținut banii ăia.
Ăsta e un bilet către Belgia pentru poimâine.
Unchiule…
de unde ai banii ăștia?
Am vândut trupul mamei tale, la spital.
Ai vândut-o pe mama?
Ce vrei să spui?
Unchiule…
A fost dorința mamei tale.
I-am spus că ăsta e prețul vieții. Abia atunci a închis ochii.
Acești bani sunt mama ta.
Dă-mi drumul, unchiule!
Dă-mi drumul!
Lasă-mă!
- Dă-mi drumul! - Nu se poate!
Dă-i drumul!
Unchiule, te rog.
Prostule!
Nu ți-a spus maică-ta să trăiești?
Trebuie să trăiești ca să trăiască și sufletul mamei tale.
Pricepi?
Dacă nu vrei ca ea să fi murit degeaba, du-te și supraviețuiește acolo.
Răspunde-mi dacă înțelegi!
Am spus să-mi răspunzi!
Răspunde-mi!
Te rog, Kiwan, răspunde-mi!
Spune ceva! Kiwan…
Kiwan…
Mamă…
Mamă!
Mamă…
Ți-l voi înapoia.
În schimb, zi-le că am furat doar 30 de dolari.
N-ai pic de rușine, așa-i?
- Îmi ceri să mint? - Am antecedente.
Peste 500 $, ajung la zdup.
De ce aș împiedica o hoață să meargă la închisoare?
Dacă ajung la închisoare, cum rămâne cu banii tăi?
Și portofelul?
Sper că-i puteți confirma identitatea și suma exactă furată.
Bine.
În regulă.
O clipă. Vi-l dau la telefon.
Da, bună ziua.
Numele meu e Loh Kiwan.
Da.
A fost vorba…
de 30 de dolari americani.
Bine.
Mulțumesc.
Haide!
Așteaptă acasă. Ți-l aduc mâine.
- Nu am casă. Dă-mi-l acum. - Îl caut și ți-l aduc mâine.
Un câine vagabond e mai de încredere decât un hoț. Ia-o înainte!
Marie!
Scuză-mă, sunt tatăl ei.
Am auzit că ești din Nord.
Nu e mare lucru, dar…
- Ce faci? - La o parte!
Dă-te la o parte!
Poftim.
Marie…
- Iar te prefaci că ești amabil. - Trebuie să vorbim.
N-am nimic de spus.
Haide, vino!
Așteaptă aici.
În locul meu, tu ai aștepta?
- Merg cu tine. - Dă-o naibii!
Revin în zece minute.
Mai dă-mi timp.
La naiba! Ți-am zis să nu te miști.
A căzut mărul.
Marie, ai venit.
Cum să fac să nu-i zbor capul jurnalistului?
Mai lasă-mă puțin.
E greșită poziția mea?
Tu ce zici?
Respirația.
Ține-ți respirația trei secunde și apoi trage.
Trei secunde?
Fiecare are rolul lui.
Eu pregătesc țintele și tu tragi.
Dă-mi portofelul și banii de ieri.
Ești tare previzibilă.
Ce drăguț!
- Ia mâna! - Târfo!
Lăsați-ne!
Știam că te vei întoarce.
L-ai furat, nu-i așa?
Nu te privește.
Nu ți-am zis să furi în contul datoriei. Lucrează pentru mine, e mai simplu.
Te-am refuzat deja.
Eu hotărăsc asta.
Miercurea viitoare. Doi la doi cu olandezii.
Dacă câștigi, îți dau banii. Și portofelul.
Zi-le să tragem de la 25 de metri.
Vor insista să fie 50, dar să refuzi.
Bine.
- Haide! - Unde e portofelul meu?
N-am avut noroc. Ți-l dau săptămâna viitoare.
Minți, nu-i așa? Încerci să mă păcălești din nou?
Nu te mint. E la prietenul meu.
Salut!
- Au doar bani, nu și curaj. - Ca tine?
Mai taci!
Ce-are ăsta?
- Cine ești? - Dă-mi portofelul.
- Dă-mi portofelul! - Dispari!
- Să mergem! - Arătați bine împreună.
Care-i treaba?
Tot aici ești?
Tu erai.
Cred că ești amicul despre care vorbea.
Treci încoace! Trebuie să vorbim.
- Dați-mi drumul! - Valea!
Te vor ucide dacă nu pleci imediat.
- Nu rezolvi nimic așa. - Lasă-mă!
Promit. Bine?
Îți voi recupera portofelul.
Intră.
Când ești într-o țară străină, ori stai cuminte, ori ești ucis.
Pricepi?
Uite cine vorbește!
De când ești aici?
De când eram mică.
Când a murit?
Maică-ta.
Anul trecut, pe 2 decembrie.
La ora 02:15.
Cred că și iernile tale vor fi grele.
Și mama a murit tot iarna.
Câștigi vreun ban?
Adun sticle și gunoaie. Câștig destul cât să supraviețuiesc.
N-am furat, cum fac alții.
- Angajează-te. - Sunt o fantomă. Cine m-ar angaja?
ILSIM
Du-te mâine acolo. E o agenție coreeană. Zi că te-a trimis Lee Youn-sung.
Lee Youn-sung?
- L-ai cunoscut la secția de poliție. - Te referi la tatăl tău?
De ce să nu spun că m-ai trimis tu?
Cu numele meu nu rezolvi nimic.
Chestia e…
Dacă aș pomeni de tatăl tău…
l-aș face de râs dacă aș arăta așa.
Schimbă-te!
Sunt haine elegante.
Când să le înapoiez?
Păstrează-le. Oricum sunt ale nimănui.
Ai nevoie de haine? Mai am.
Nu, e în regulă.
Orice ai face, să nu te întorci la ticălosul care ți-a făcut asta.
Doar un depravat ar lovi o femeie. Lupul își schimbă părul, dar năravul, ba.
Apropo, ai face bine să-ți ții promisiunea.
NUME: CHOI RYUK-MYUNG
„Choi Ryuk-myung”?
Da. Așa te va chema începând de azi.
Nord-coreenii își găsesc greu de lucru.
Vei fi recomandat la o făbricuță coreeano-chineză.
Bine.
- Mulțumesc mult. - Pentru puțin.
Ai primit banii de la mine?
- Fac rost de ei. - Salut!
- Trebuie să închid. - La nevoie, întreab-o pe Seon-ju.
- E chinezoaică-coreeană. - Da, domnule.
Ai grijă de el.
Tovarăși, sunt încă aici! Vă rog, deschideți!
Tovarăși! Sunt încă aici!
Tovarăși, deschideți ușa!
Poți deschide ușa cu butonul verde. Ai înțeles?
Înapoi la muncă! La muncă!
Ce dracu' a zis?
Nemernicii ăștia pariază pe cât timp îți ia să ieși.
Nu-i băga în seamă. Așa își bat joc de ucenici.
Treci la treabă!
Da, doamnă.
Nu ți se urcă sângele la cap?
Ticăloșii care îi închid în congelator pe ucenici și pariază pe ei sunt jigodii.
Ce, nu mănânci carne furată?
De ce ai fura carne când muncești și câștigi bani?
Cămăruța asta costă 200 de euro pe lună. Autobuzul costă 50.
Ticăloșii iau 30 ca să spele salopetele. E corect să furi carne.
Bărbații n-au unde s-o ascundă, dar nu ne caută în sutien.
Femeile care nu fură carne sunt proaste.
Ei mă fac să continui.
Puștiul din mijloc are față de golan.
Cu capul ras, ca de bărbat, pare că va ajunge departe.
E fată. A avut mai multe operații pe creier.
Dar e bine. Anul ăsta are ultima operație.
La anul o trimit la școala primară cu codițe frumoase.
Mă rog să se întâmple asta, tovarășă.
- Mănâncă până nu se răcește. - Tu de ce nu mănânci, tovarășă?
Eu?
M-am săturat de atâta carne.
Și nu-mi mai spune „tovarășă”.
De ce să vorbești ca în țara din care ai fugit?
Stimați spectatori, urmează meciul serii.
Începe întrecerea feminină!
Din Loosduinen, Olanda, sportivă internațională, Julia!
Adversara ei e fosta noastră trăgătoare a echipei naționale a Belgiei, Marie!
Meciul va începe după un foc de antrenament.
Pariurile se încheie într-un minut.
Dacă nu ați pariat încă, grăbiți-vă.
Ce s-a întâmplat, Marie?
Ce-i asta?
- Ai așteptat să plec la antrenament? - Dă-mi…
Eutanasie? Adică mama…
Mama n-a murit de moarte bună.
- Ai omorât-o. - Nu e așa. Pot explica totul.
- Dă-mi… - De ce m-ai mințit?
- De ce nu mi-ai zis? - Mama ta s-a gândit…
că ți-ar fi greu să accepți.
Nu o folosi ca scuză! Spune-mi adevărul!
Dacă știam, împiedicam procedura.
- Așa că ai făcut-o cât eram plecată. - Nu e deloc așa!
Marie, nu e ce crezi tu.
Ascultă-mă.
Dă-mi cinci minute. A trecut ceva timp, atâta tot.
Nici bunică-mea nu tremura așa.
Runda patru s-a încheiat. Rezultatele sunt imposibil de prezis.
Vom avea o câștigătoare sau va fi nevoie de o rundă finală?
Iată rezultatul lui Marie!
Patruzeci și opt de puncte! Egalitate!
Patru, trei, doi, unu…
Doamnelor și domnilor, pariurile sunt închise!
Urmează Marie!
Va rezista oare la această tensiune până la final?
Atențiune!
Bine. Și acum, rezultatul.
CÂȘTIGĂTOARE MARIE
Cu o diferență de doar 0,2 puncte, Marie câștigă!
Ce nivel de concentrare! Aplauze pentru Marie!
Să dea dracii!
Ți-am zis c-o să câștigi!
I-ai văzut mutra lui Gerd? E obsedat de tine.
Cică va amâna recuperarea investiției. Treci pe la el înainte să pleci.
Sunt ocupată.
Nu știi cine e? Mi-a luat trei ani să-l aduc aici.
Avem nevoie de el ca să ne extindem.
Am câștigat. Ce mai vrei de la mine?
Hai, pa!
Ți-e foame?
Ai mâncat?
Da?
Îmi împrumuți chestia aia?
- Carne vrei? - Da, te rog.
- Mulțumesc. - Sigur.
- Tovarășă! - Ce mai vrei?
Pastă de soia.
Tacâmuri?
Și niște farfurii, să fie.
Să mi le aduci curate!
Mulțumesc mult.
Stai jos.
Nu e mult. Mănâncă până nu se răcește.
Tu ai cumpărat toate astea?
Nu le-am cumpărat, le-am luat.
Cum?
N-avea grijă, nu-s spurcate.
Poți lua resturi dimineața devreme de la piața de lângă Gara de Nord.
Merg zilnic acolo și iau.
- Trebuie să plec. - Bine.
- Nu-i nevoie să mă conduci. - E în regulă. E întuneric afară.
- Ce-i asta? - E deja ora 21:00.
Proprietarul împarte ceai. Mulți de aici sunt chinezi.
Ia ceaiul, atunci.
Stai! Stai puțin.
Ar face crize dacă ar afla că am o musafiră.
Ce facem?
Ajunge.
Bine, intră.
Stai!
Unde e țăranul din odaia asta?
S-a culcat deja!
Abia pot dormi de la atâta zarvă. Mai încet!
Afurisita!
Discuția noastră va fi înregistrată.
Poza asta a fost făcută în 1997.
Mama s-a dus în delegație la Phenian ca să sărbătorească Ziua Muncii.
Suntem împreună în piața Kim Il Sung.
Această poză va fi prezentată ca probă. Va fi scanată și îți va returnată.
Am contactat spitalul Cheonsim din Yanji, pe care l-ai menționat la primul interviu.
Ne-au informat că sub nicio formă
nu cumpără și nu vând cadavre umane.
Asemenea tranzacții se fac la negru.
Niciun spital nu ar recunoaște.
Trebuie să-ți dovedești naționalitatea în alt mod.
Deocamdată, nu putem confirma că ești din Coreea de Nord.
Nu pot să cred!
V-am spus totul.
Adică am inventat totul?
Din păcate, mărturia ta inițială despre vânzarea cadavrului mamei
e greu de dovedit.
În plus, e greu să dovedești că ești fugar nord-coreean.
Dacă cele două poze oferite nu sunt admise ca probe,
vei fi deportat în China, domnule Loh.
Voi fi deportat?
A rămas grăsime pe carne. Taie-o cum trebuie.
Tovarășă, de unde știi că sunt din Coreea de Nord?
Mi-am dat seama după cum vorbești.
Coreenii din nord-estul Chinei nu vorbesc ca tine.
Tovarășă Seon-ju…
- Nu contează. - Termină-ți propoziția.
Spune tot.
Haide, Kiwan!
Poți garanta câteva lucruri pentru mine?
Am nevoie să mă apere cineva la tribunal.
Cum să nu! Nu e mare lucru.
Serios? Chiar vorbești serios?
Da.
Se apropie operația fetei mele. Am nevoie de cât mai multă karma bună.
Mulțumesc. Datorită ție voi primi cardul de refugiat.
Dacă ești recunoscător, ia-mi niște pește.
- După atâta carne, mi-e poftă de pește. - Bine.
Cu ce vă servesc?
Două dorade? Bine.
- Berea mea! - Scuze.
Ce ai făcut cu berea mea?
Alo!
M-a făcut să scap berea!
Ce-ai făcut?
Fără bani!
N-ai bani!
Hai, valea!
Du-te acasă!
Plătește-mi berea. Plătește-o!
Valea!
- Alo! - Aici!
- Ajutor! - Aici!
Suntem aici! Dispari!
Aici!
Ați văzut? L-a atacat pe soțul meu.
Ajutor!
Vă rog, ajutor!
Chemați o ambulanță!
Ți-am zis că nu merg. Nu mai suna.
Marie, eu…
Ai recomandat pe cineva la Ilsim?
De ce întrebi?
S-a repezit la soțul meu, l-a atacat…
Următorul!
- Loh Kiwan, cu agresiunea de ieri. - Sunteți rudă, avocat?
- Nu. - Atunci nu-l puteți vizita.
- Vreau doar să-l văd. Nu stau mult. - Nu e voie.
Ce se va întâmpla cu el?
Dacă nu face recurs în trei zile, va fi deportat în țara de origine.
Poate cere eliberarea pe cauțiune.
- Rahat! - Calmați-vă. Sunteți într-un comisariat.
Auzi…
Faci mișto de mine?
Crezi că e o glumă?
- Calmați-vă! - N-am terminat!
Dacă-l deportați, îl condamnați la moarte.
Dar nu e grav? Asta zici?
Marie.
Stai!
Du-te. Am treabă.
E un avocat apropiat mie.
Am auzit că n-ai obținut încă statutul de refugiat.
Ar trebui să te poată ajuta.
Mulțumesc mult, domnule.
Atunci…
- Am o rugăminte la tine. - Da, spuneți.
Fiica mea…
e labilă psihic și poate avea o cădere nervoasă.
Are nevoie de cineva de încredere lângă ea,
nu de cineva la fel de labil ca ea.
- Domnule, eu… - Nu vreau s-o mai vezi.
Mai ai timp de altceva în afară de a supraviețui aici?
- Domnule Loh. - Domnule Lee.
Ești gata?
- Da. - Să intrăm.
TRIBUNALUL BRUXELLES
Acum două luni, domnul Loh a oferit informații
pe care doar un cetățean nord-coreean le-ar fi știut.
Dar cererea lui a fost respinsă sub pretextul lipsei de probe.
Vă rog să motivați respingerea cererii.
Spitalul unde domnul Loh a declarat că a vândut cadavrul mamei sale
a negat că l-ar fi cumpărat.
Analiza a arătat că pozele prezentate au fost făcute la Phenian,
dar ar fi putut fi turiști chinezi aflați în vizită.
Am considerat că probele prezentate
pentru confirmarea naționalității nord-coreene a dlui Loh erau insuficiente.
În plus, a pretins că a locuit la Yanji după ce a fugit din Coreea de Nord.
Ancheta noastră nu ne-a permis să confirmăm această informație.
Au venit martorii?
În CV-ul depus, dl Loh Kiwan avea nume chinez și naționalitate chineză.
Neexistând suspiciuni, l-am prezentat la fabrică ca fiind chinez.
A declarat dl Loh Kiwan că era chinez de etnie coreeană?
Da, exact asta a spus.
- Domnule! - Liniște!
- Ordine! - Scuzați-l.
Domnule Loh.
O chem pe doamna Kim Seon-ju. Vă rog să depuneți mărturie.
Doamnă Kim Seon-ju, ați lucrat cu domnul Loh Kiwan.
Știați că dl Loh Kiwan a cerut azil de refugiat ca fugar nord-coreean?
Da, știam.
Am văzut mulți chinezi de origine coreeană solicitând statut de refugiat,
dându-se fugari nord-coreeni pentru a primi bani.
Am presupus că și Loh Kiwan făcea la fel.
Martora știe numele chinezesc al dlui Loh Kiwan?
Choi Ryuk-myung. Se pronunță „Cui Liming”.
Choi Ryuk-myung…
nu e numele meu.
De ce mi-ai făcut asta?
Spune-mi, tovarășă. Trebuie să știu de ce.
Ai zis că ți-ai seama că sunt nord-coreean doar după felul în care vorbeam.
Zi-mi, tovarășă.
Spune ceva.
Ce faci? Kiwan…
Tovarășă!
De ce?
De ce mi-ai făcut asta?
Kiwan… Kiwan, mâna ta…
Ce vrei?
- Ai uitat ceva? - Nu.
Doar că…
Nu veni aici neinvitat.
Pregătește-te pentru meci.
Gerd îmi zice dacă investește.
E tot ce ai să-mi spui?
- Ca antrenor, mă ocup de sportiv. - Mă spionezi?
Ți-am zis că nu mai vreau.
- Mă descurc și fără. - Nu părea data trecută.
Trageți-o cu fugarul de zece ori pe zi, dar rămâi la vedere!
Să pot da de tine! E tot ce îți cer.
Ai înțeles?
DE DONAT
Gerd a pus trei milioane de euro pe tine. Dacă dublăm, plătim jumătate din datorie.
Am aranjat totul. Nu ai cum să pierzi.
Te vei distra acolo.
Sunt la egalitate!
Ultima șansă a lui Chloe!
A ratat ținta.
E un dezastru! Ce s-a întâmplat?
Grație acestei greșeli incredibile, Chloe câștigă!
Calmați-vă!
Unde crezi că pleci?
Am o treabă.
Nu poți face nimic fără mine. Nimic!
Nu.
Greșești.
Drace!
Kiwan, ascultă-mă, te rog. Kiwan!
Cineva de la Refugiați a fost la Ilsim înainte de proces.
Au zis că închid fabrica dacă actele tale erau false.
Kim a aranjat să arate că ești chinez.
A zis că nu-mi prelungește viza dacă nu depun mărturie contra ta.
N-am avut de ales. Trebuie să plătesc operația fetiței.
- Dar ticălosul nu s-a ținut de cuvânt. - Ce vrei să spun?
Ar trebui să te compătimesc?
Nu, nu e asta!
Vreau doar să-mi cer iertare.
Am fost prinsă fără viză, așa că voi fi deportată.
Mă duc în China să-mi văd copiii.
Nu cred că voi mai pune piciorul în țara asta,
așa că am venit să te văd.
Îmi pare sincer rău, tovarășe Loh Kiwan.
Niște nord-coreeni din Anglia au fost de acord să te sprijine.
Au spus că vor da o declarație și vor participa la proces.
Vor spori credibilitatea mărturiei tale.
Luptăm până la capăt, nu?
Da.
Vrei să bei ceva? Suc sau cafea?
Da, vă rog.
ÎN AMINTIREA LUI LEE JEONG-JU
FIICĂ: MARIE
Ce te aduce aici?
Știind ce zi e, mi s-a părut potrivit să vă vizitez.
Voi ajuta cum pot, domnule.
Au trecut trei ani de la moartea soției mele.
Va fi ultima ceremonie de pomenire.
De la anul, doar familia noastră se va aduna
pentru a-mi comemora soția.
Marie.
Câtă lume!
Marie…
Înțeleg.
V-ați strâns să vorbiți de moartă în timp ce vă îndopați.
Ce rost are?
Jeliți singuri. De ce să organizăm o petrecere de pomenire ?
De ce?
Te temi că te va învinovăți lumea dacă nu faci asta?
Termină!
Să termin?
Ce să termin?
Te rog, încetează!
Toată ziua mă gândesc doar cum să-mi distrug viața și mai mult.
Lasă ăla jos.
Dacă nu făceam asta…
eram moartă de mult. Știi asta?
Bine. Lasă-l jos.
Așa că oprește-te!
Nu-mi mai spune cum să-mi trăiesc viața. Ai priceput?
Marie, deschide!
Marie!
Cine e?
Ce? Ce se întâmplă?
Când ai ajuns aici?
Ce naiba faci? Ești nebun?
Marie…
- Marie, dă-o încoace! - Lasă-mă!
Fir-ar să fie!
Ce dracu' faci? Cine te crezi?
Marie!
Încerci să te sinucizi?
Nu.
Nu mă pot droga dacă mor. De ce să mor când e așa de bine?
Dacă vrei să mori, dă-i înainte.
Alo!
Dă-mi-l!
Dă-mi-l .
Loh Kiwan!
Hei!
Ce-ai pățit? Scuipă!
Haide, scuipă-l!
Scuipă!
Haide!
Scuipă!
Nicky, deschide! Deschide!
Nicky!
Grăbește-te! Dă-mi-o!
Dă-mi chestia aia! Repede!
Te rog.
Loh Kiwan.
Mă auzi?
Mare figură ești.
Ce găsești…
bun la droguri?
Era să mori. Știi?
Îmi pare rău.
Mă urăști, nu-i așa?
Fiindcă te-am respins aseară.
Țipi o grămadă,
dar nu ești om rău.
Am presupus că ai motivele tale.
Marie…
Dacă mai iei droguri…
am să fac la fel, iar și iar.
Dacă mai încerci să te distrugi,
voi face orice ca să te salvez…
chiar de-ar fi să sar în foc.
Ai înțeles?
- Ce e asta? - O floare care îi plăcea mamei.
Înțeleg.
E frumoasă.
De la ce ai astea?
Când mă ascundeam în Yanbian, după fuga din Coreea de Nord…
purtam mereu în mânecă o lamă de ras.
De ce?
Dacă ne prindea poliția chineză,
mai degrabă ne tăiam venele decât să fim deportați.
Eu și mama aveam aceleași cicatrici la mâna stângă,
fiindcă purtam mereu asupra noastră lamele de ras.
Marie, știi…
M-am băgat într-o luptă pe care puteam s-o ignor
și am ajuns căutat de poliție.
Din cauza asta, mama a trebuit să mă întrețină cât mă ascundeam.
Până la urmă…
mama a murit din cauza mea.
Oare cineva ca mine…
merită să fie fericit?
Nici eu nu merit.
Dar chestia e…
că suntem foarte fericiți acum.
Deși nu merităm…
suntem deja fericiți.
Marie, e foarte…
- Nu sunt prea elegant? - E în regulă să fii elegant.
Cum sunt cei de aici.
Frumosule!
- Încetează! - Și tu.
- Sărută-mă. - Dle Loh.
Dle Lee.
E din Yanji.
- Da. - Ar trebui s-o citești.
Mulțumesc.
Mă scuzați.
KIM SEON-JU
Deschide-o.
În ultimele zile, am fost la toate redacțiile din Yanji.
Le-am cerut toate ziarele de iarna trecută și le-am adus acasă.
Eu și copiii aveam degetele negre după ce le-am răsfoit toată ziua.
Acest articol a fost găsit de fetița mea cheală,
care a învățat recent să citească.
Am știut imediat că e vorba de tine.
FUGARĂ NORD-COREEANĂ, UCISĂ DE UN CAMION
Tovarășe Loh Kiwan,
n-am să-ți cer să-mi ierți fapta în schimbul articolului.
Sper doar să trăiești mândru cu propriul nume,
cum ți-a spus mama ta.
- E aici. - Bine.
- Doamnă Gi Soon. - Bună ziua, domnule Lee.
- Toate bune? - Da.
Mă bucur să vă văd.
- Mulțumesc că ați venit. - Sigur.
- El e domnul Loh Kiwan. - Nu pot să cred!
V-am citit toate articolele din ziar, doamnă Gi Soon.
Aiurelile alea? Vai de mine!
- Nu-s deloc. Am plâns când le-am citit. - Scriu pentru a aduce bucurie.
Trebuie să ne vedem.
Sunt ocupată.
Dacă ai ști cât m-a costat meciul, ai tăcea.
Chiar credeai că te las să scapi?
E ultima ta șansă.
Vino imediat! Dacă nu, iubitul tău va primi un glonț în cap.
Mulțumesc.
Ați trecut prin multe.
Mă scuzați.
Îmi pare rău, trebuie să trec pe acasă.
- Ce-ai pățit? - Am uitat că azi vin instalatorii.
- Așteaptă afară. - Înțeleg.
Mă întorc înainte de finalul procesului, așa că rezistă, bine?
- Bine. Întoarce-te repede. - Ne vedem mai târziu.
Vom începe a doua înfățișare
în speța Regatului Belgiei contra domnului Loh Kiwan.
Acest articol a fost publicat într-un cotidian local din Yanji
pe 5 decembrie anul trecut.
Articolul descrie moartea într-un accident de mașină
a unei fugare nord-coreene.
Accidentul descris corespunde declarației făcute
de domnul Loh la primul interviu.
Poza mamei sale, oferită de dl Loh, corespunde cu cea din articol.
Dle Loh Kiwan, poftiți la bară.
Numele meu e Loh Kiwan.
Nu mă atingeți!
Dă-mi condițiile meciului și-mi pregătesc fata.
Ce se întâmplă?
Nu e nevoie.
- Ce vrei să spui? - Fata ta…
N-o vreau pentru un singur sezon.
Jucătoarea, în schimbul datoriei.
A țintit pe lângă, iar tu ești terminat.
N-ar trebui irosită într-o dugheană ca asta.
Nu e de nasul tău.
Va fi mai bine și pentru ea.
Spune-mi, Cyril.
Nenorocitule! Cum îndrăznești?
Dl Loh Kiwan a solicitat statutul de refugiat în decembrie anul trecut
ca fugar nord-coreean.
O lună mai târziu, și-a găsit de lucru declarându-se cetățean chinez.
Veți găsi dovada scrisă pe pagina a treia a dosarului său.
Mai mult de atât…
Domnule, vă rog.
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să plec.
Îmi pare rău.
Vă rog, reveniți la locul dv.
Ia banii din seif și fii atent.
- Ceilalți vor sosi. - Bine.
Să ne grăbim, Marie.
Vin niște tipi din Berlin.
Ce tot vorbești?
Nu înțelegi? Ești cu mine.
Înseamnă că și tu ești ținta lor.
Vrei să fii sclava fiului lui Gerd sau să-ți plătești datoria cu mine?
Cyril, de ce ai făcut asta?
De ce?
La naiba! Pentru că i-am contactat pe olandezi.
Gerd e dușmanul lor. Îl urăsc.
Ne-au oferit un loc în Amsterdam, o casă de pariuri.
Ar putea fi o ocazie bună pentru noi. Ne-ar rămâne nouă totul.
Ești un monstru!
Sunt un monstru?
Lumea asta nenorocită m-a făcut așa. Asta vrei să spun?
Asta vrei să auzi?
Marie!
Marie! Marie!
- Ticălosule! - Încetează!
Lasă-l în pace!
Oprește-te!
Marie…
Trage, Marie!
Trei secunde, mai știi?
Să mergem.
Gerd e mort.
Am înțeles. Iau fata și o aduc la Berlin.
Unde e fata?
Duceți-vă dracului!
Marie.
Ce au făcut?
Spune-mi.
Marie.
Ascultă-mă cu atenție.
Trebuie să pleci din țară.
Doar așa poți scăpa de ei.
Să-l sunăm pe tatăl tău. Ai nevoie de pașaport și de bani.
Și tu?
Trebuie să vii cu mine.
Ce zici?
Nu am dreptul să locuiesc aici…
dar nici nu am dreptul să plec.
Știi asta.
Da.
Iar am greșit totul.
Am reușit să ajungem într-un loc bun. Am trăit bine.
N-ai greșit.
Timpul petrecut împreună nu dispare și nu ni-l ia nimeni.
Știu că ți se pare o prostie…
dar cel mai bun lucru făcut de mine a fost să-ți fur portofelul.
În acel moment, eram gata să renunț la tot.
Dar dorința de a te mai vedea o dată…
de a mai vorbi o dată cu tine…
m-a adus până aici.
Când tatăl tău…
mi-a spus să nu te mai văd…
vorbele lui mi-au frânt inima.
N-am putut rosti nimic.
Mi-am spus atunci…
că voi deveni cineva…
pe care să te poți baza.
Îți promit că voi deveni…
și apoi te voi găsi.
Când ne vom revedea…
vom trăi fericiți.
Vino!
Urcă în spate.
AEROPORTUL DIN BRUXELLES
Era să uit.
Oriunde te-ai duce, sună-mă imediat ce ajungi.
Loh Kiwan…
pare om bun.
Mi-am dat seama prea târziu.
Îmi pare rău.
Odată, m-am prefăcut că nu aud…
clopoțelul cu care mă chema mama.
E adevărat că nu voiam să sufere.
Dar, în același timp,
voiam să dispară.
Voiam ambele lucruri.
Și mama probabil că știa asta.
Credeam că de aceea…
m-a părăsit așa.
De ce nu m-ai trezit?
Mai bine…
lasă-mă să mor.
Nici să vorbesc nu pot.
Nu fac decât să aștept clipa morții.
Urăsc asta.
- Jeong-ju! - Nu pot…
să vă oblig să treceți prin asta.
Și nici eu nu pot trece prin asta.
Te rog, ai grijă ca Marie să nu afle…
că mama ei a părăsit-o…
și că tatăl ei a fost de acord.
Atunci, Marie…
nu va trebui să se simtă vinovată…
că și-a lăsat mama să moară.
Regret că te-am respins atâta timp, tată.
Mulțumesc.
Ești gata?
Să mergem.
Nu-ți face griji pentru noi. Ai grijă de tine, bine?
De ce plângi?
Nu ai de ce plânge.
Noi…
nu am făcut nicio poză împreună.
Sunt atâtea locuri în care n-am fost, atâtea lucruri pe care nu le-am făcut.
- Marie… - Da?
Noi doi…
vom merge în Madagascar.
Privește!
Acolo.
Noi doi vom merge acolo…
și vom vedea acel copac ciudat.
Apoi…
vom merge în Grecia, în Maroc și în Turcia.
Vom călători împreună în toate colțurile lumii,
până ne vom toci tălpile pantofilor.
De acord?
Cum să te las să pleci când plângi așa?
Te iubesc.
Trebuie să pleci.
UN AN MAI TÂRZIU
DE LA LOH KIWAN
Am reușit să ajung până aici promițându-mi mie însumi
că voi îndura și voi uita iadul pe care l-am trăit în această țară.
Am făcut tot posibilul să obțin dreptul de a trăi în țara asta.
Și m-am ales cu praful de pe tobă.
Și știu foarte bine…
că, în clipa în care voi face un pas în afara țării…
dreptul pe care l-am obținut va dispărea.
Kiwan,
mereu ți-a stat bine în albastru.
Arăți bine.
Aș mai putea oare să trec prin asta, ca și cum aș construi un castel în nisip?
M-am întrebat de sute de ori.
Iar răspunsul meu…
e că aș face asta din nou, bucuros.
Un act de identitate?
PERMIS DE REZIDENȚĂ LOH KIWAN
Mulțumesc.
Doriți un bilet dus-întors?
Nu.
Doar dus, vă rog.
Mi-am dat seama în sfârșit că ceea ce mi-am dorit cu adevărat
nu e dreptul de a trăi aici,
ci dreptul de a pleca.
NUMELE MEU ESTE LOH KIWAN
Subtitrarea: Adrian Oprea