BASERAD PÅ CHO HAE-JINS ROMAN "I MET LOH KIWAN"
Gå av planet en i taget.
De fotar er och tar era fingeravtryck vid passkontrollen.
Bli inte nervösa. Gör bara som de säger.
Men om de börjar ställa frågor?
Säg "I don't speak English" så släpper de igenom er.
Vi ska landa nu. Var god sätt er ned.
Okej.
Möt mig vid toaletten nära gate 3 på första våningen.
Funkar det att säga så?
Memorera det om ni inte vill åka fast.
Tänk om vi åker fast?
DESTINATION: BRYSSEL
Jeon Chun-bong. Lee Han-gil. Park Dong-hun.
Kim Jeong-sik. Lee Gwang-cheol.
Hur tar jag mig dit?
Fyrtio dollar, i förskott.
Jag betalar på plats.
Här.
Jag kan inte din historia men såna pengar kommer att bringa mig otur.
Ring mig om du vill tillbaka till Kina nån gång.
Kör.
Fortsätt gå, tack. Fortsätt.
Fyll i formuläret.
ANSÖKAN OM FLYKTINGSTATUS
Nästa!
Du måste bifoga en kopia av din legitimation.
En legitimation.
Ett pass.
En kopia av passet eller annan legitimation.
Du måste bifoga det. Kan du…
Du… Okej.
Be tolken hjälpa dig.
Ja. Du. Hjälp.
Herr Loh Kiwan?
Hej, jag är Kim Gyeong-sil, er tolk.
Ansökningar brukar ta runt två månader, men ni har väldig tur.
Följ mig.
-Hej. -Hej. Hur är det med dig?
Först måste vi fylla i dina personuppgifter.
Uppge namn, födelsedatum och nationalitet.
Jag heter Loh Kiwan.
Jag är född 1 december 1990.
Jag föddes i läger sju på Hasangs kollektivjordbruk i Usi län
i Chagangprovinsen i Nordkorea.
Jag fick passet genom en mellanhand min morbror kände.
Herr Loh Kiwan, ni flydde 2019
men verkar inte haft nån inkomst under er tid i Yanji.
Hur hade ni råd med ett falskt pass och flygbiljetten?
Alltså…
Min mamma…
Din mamma gav dig pengarna?
Ska du inte äta?
Jag klarar mig. Det sägs att man ska äta en hel måltid på sin födelsedag.
Då behöver man aldrig oroa sig för att kunna ställa mat på bordet.
Biter man i nudlarna sägs det att man dör i förtid.
Strunta i att de är varma.
Okej.
Måste du jobba idag?
Restaurangen blir full när det är kallt. Jag kan tjäna storkovan.
Förlåt för att jag utsätter dig för det här trots att jag är ung och kry.
Fråga vilken mamma som helst.
Ett friskt barn är den största välsignelsen.
Jag kan inte önska mig nåt mer i livet.
Oroa dig inte.
Om jag hade…
…tittat åt andra hållet när chefen slog Jeong-jin
hade jag inte behövt gömma mig och orsaka dig besvär. Förlåt.
Inte nu igen.
Du räddare honom.
Du gjorde det rätta. Klandra dig inte.
Okej.
Bli inte ute för sent, okej?
Det bestämmer inte jag.
Kamrat Loh Kiwan.
Grattis på födelsedagen.
-Ursäkta mig! -Jag kommer.
Vad vill ni ha?
Ska bli.
Som det snöar!
-Här borta! -Där är du ju!
Herr Loh Kiwan?
Sista frågan.
Är ni en korean från Kina som låtsas vara nordkoreansk avhoppare
för att få flyktingersättning?
-Nej. -Nej.
Det hålls en andra intervju.
Det tidigaste datumet för den är…
…5 februari, kl. 15.00.
Går det för er?
Ursäkta mig.
Menar ni februari nästa år?
Ja.
Vad ska jag ta mig till tills dess?
Ni måste hålla ut.
BRYSSELS VANDRARHEM 20 EURO
Vill du vara med, snygging?
Vad i helvete?
Ut härifrån!
Hallå! Öppna!
Stick, din idiot!
Stackare. Du missade allt det roliga.
TOALETTEN ÄR TILLFÄLLIGT UR BRUK
Vad fan har vi här?
Pissade inte han utanför stationen?
-Nej, han var ännu kortare än dig. -Käft.
Stick, det är vår eld.
-Vi slår dig inte. -Ta dina grejer. Stick.
Ta din skit och försvinn.
Gick du på den?
-Jag är hungrig. -Ska vi ta en öl?
Det låter bra.
Jag frågar igen.
NAMN: LOH KIWAN
Är det er son?
Nej. Det är inte min son.
Inspektör Lee.
Hon är avlägsen släkting till Choi, ägaren.
Vem är ni?
Minns ni inte mig?
Jag körde hem Chois fru när hon var berusad häromkvällen.
På tal om Choi, hans son är så smart. Han kom visst in på Pekings universitet.
Choi hade aldrig läshuvud. Han var alltid bland de sämsta i klassen.
Sonen tar visst inte efter honom.
Mamma.
Hallå!
Stanna!
Hitåt, mamma!
Ta dem!
Stanna!
Helvete.
Hitåt, mamma!
Hitåt.
Skynda dig, mamma!
Mamma!
-Hjälp mig, morbror! -Vad hände?
-Vakna. -Titta på oss.
Flytta bilen!
Kiwan.
Överlev.
Åk till en bättre plats och överlev.
Lev stolt med ditt eget namn.
Gå…
…och lev ett värdigt liv.
Säg inte så.
Sluta prata strunt och ta dig samman.
Du måste härifrån. Nu!
Jag tar hand om din mamma. Skynda dig härifrån!
Hjälp oss!
Annars dör vi allihop.
Stick!
Gå.
Gå!
Spring, Kiwan!
Spring, sa jag!
Ur vägen!
Spring.
Släpp fram oss!
Skynda.
Flytta på er!
Han kan inte engelska eller franska.
Kan vi få hit en tolk?
Okej.
Jag ringer från Schaerbeeks polisstation.
Är ni fröken Marie Lees övervakare?
Hon är misstänkt för stöld.
Ett ögonblick.
Fröken.
Du behöver inte komma.
Bara betala borgen.
För helvete.
Hur många gånger måste jag säga åt dig att inte komma?
Ursäkta mig, kamrat.
Vad gjorde ni med min plånbok?
Vet inte.
Minns inte.
Ursäkta mig.
Snälla.
Försök att komma ihåg.
Du använde inte alla pengarna, va?
Varenda spänn.
Skulle jag ha sparat dem?
Den plånboken…
…var det enda…
…jag hade kvar av min mamma.
Pengarna du stal
kom från…
…att mammas lik såldes.
Därifrån kom pengarna.
Här är en biljett till Belgien i övermorgon.
Morbror…
…var fick du pengarna ifrån?
Jag sålde din mors kropp.
Till sjukhuset.
Du sålde min mamma?
Vad menar du?
Morbror?
Din mor ville det.
Jag sa till henne att det är vad livet kostar.
Först då slöt hon ögonen.
De här pengarna är din mor.
Släpp mig, morbror!
Släpp mig!
Låt mig vara!
-Släpp mig. -Gud.
Släpp!
Snälla, morbror.
Idiot!
Sa inte din mor åt dig att överleva?
Du måste överleva för att hålla sin mors själ vid liv.
Fattar du?
Om du inte vill att hennes död ska vara förgäves
åker du dit och överlever.
Svara mig om du förstår!
Svara, säger jag!
Svara…
Kiwan, snälla svara mig.
Säg nåt!
Kiwan.
Mamma…
Jag ger dig den.
I gengäld…
Säg att jag bara stal typ 30 dollar.
Du har ingen skam i kroppen, va?
Vill du att jag ska ljuga?
Jag är tidigare dömd.
Stjäl jag över 500 så åker jag in.
Varför skulle jag rädda en tjuv från fängelse?
Hur går det med dina pengar om jag åker in?
Och plånboken?
Jag hoppas ni kan bekräfta hans identitet och det stulna beloppet.
Okej.
Javisst.
Ett ögonblick. Här kommer han.
Ja, hallå?
Jag heter Loh Kiwan.
Ja.
Det var runt…
…trettio amerikanska dollar.
Okej.
Tack.
Då går vi.
Vänta där hemma. Du får den imorgon.
Jag har inget hem. Ge mig den nu.
Jag letar upp den idag så får du den imorgon.
Jag litar hellre på en gatuhund än en tjuv. Visa vägen.
Marie.
Ursäkta mig, jag är hennes far.
Jag hörde att ni är från norr.
Det är inte så mycket, men…
-Vad håller du på med? -Undan.
Flytta dig.
Varsågod.
Marie.
Nu låtsas du vara givmild igen.
Vi måste prata.
Jag har inget att säga dig.
Kom då!
Du väntar här.
Va? Skulle du vänta om du var jag?
-Jag följer med. -Fan heller.
Tio minuter.
Snälla, jag behöver mer tid.
Fan! Sitt still, sa jag!
Äpplet trillar av.
Marie, vad gör jag om jag inte vill blåsa skallen av den här journalisten?
Ge mig mer tid.
Står jag fel?
Vad tror du?
Du väntar för länge.
Håll andan i tre sekunder och sen skjuter du.
Tre sekunder?
Alla har sina roller.
Jag sätter upp måltavlorna
och du träffar dem.
Ge mig plånboken och pengarna från igår.
Du är så förutsägbar, Marie.
Det är gulligt.
-Rör mig inte. -Subba!
Lämna oss.
Jag visste att du skulle komma tillbaka. Du stal den här, va?
Det angår inte dig.
Stjäl inte för att betala din skuld.
Jobba för mig istället.
Jag har redan sagt nej.
Det bestämmer jag.
Nästa onsdag. Två mot två mot holländarna.
Vinner du så får du pengarna och plånboken.
Säg åt dem 25 meter.
De lär insistera på 50, men vägra.
Okej.
Kom.
Var är plånboken?
Det gick inte. Du får den nästa vecka.
Du ljuger. Försöker du lura mig igen?
Jag ljuger inte.
Min vän har den.
Hallå!
Allt de har är pengar, ingen stake.
Som du?
Käften.
Vad fan?
Vem är du?
Ge mig min plånbok.
-Ge mig min plånbok! -Stick!
-Kom, vi går. Kom igen. -Fint par ni är.
Vad är det för liv?
Är du kvar här?
Där är du.
Du måste vara vännen hon nämnde.
Kom hit.
Vi ska prata.
Släpp mig!
Ut med dig!
De dödar dig om du inte går.
Det här löser inget.
Rör mig inte!
Jag lovar, okej?
Jag får tillbaka din plånbok.
Stig på.
Antingen tyglar du humöret eller så blir du ihjälslagen.
Fattar du?
Ska du säga.
När kom du hit?
När jag var liten.
När dog hon?
Din mamma.
I fjol, 2 december.
Klockan 02.15.
Då blir dina vintrar också tuffa.
Min mamma dog också på vintern.
Hur tjänar du pengar?
Jag letar flaskor och skräp.
Det räcker för att överleva.
Jag stjäl inte som vissa andra.
Skaffa jobb.
Vem skulle anställa ett spöke som mig?
ILSIM
Gå dit imorgon. Ett koreanskt bemanningsföretag.
-Säg att Lee Youn-sung skickade dig. -Lee Youn-sung?
Ni sågs vid polisstationen.
Du menar din pappa?
Varför kan jag inte säga att du skickade mig?
Mitt namn öppnar inga dörrar.
Saken är den…
Om jag ska använda din pappas namn…
…vore det en förolämpning mot honom att se ut så här.
Byt om då.
Det här var annorlunda.
När vill du ha tillbaka dem?
Behåll dem.
De tillhör ändå inte nån.
Behöver du kläder? Jag har fler.
Nej, det är okej.
Vad du än gör, gå inte tillbaka till aset som gjorde så med ditt ansikte
Bara ett as slår kvinnor.
Hon kommer aldrig att förändras.
Just det.
Bäst att du håller ditt löfte.
NAMN: CHOI RYUK-MYUNG
"Choi Ryuk-myung"?
Ja.
Från och med nu heter du det.
Det är svårt för nordkoreaner att få jobb.
Du presenteras som korean-kines på fabriken.
Jag förstår.
Tack så mycket.
Ingen orsak.
Fick ni pengarna jag skickade, mamma?
-Jag kan fixa pengarna. -Hallå!
-Jag måste lägga på. -Fråga Seon-ju om du behöver hjälp.
-Hon är äkta korean-kines. -Det ska jag.
Ta väl hand om honom.
Kamrater, jag är kvar här inne! Öppna dörren!
Kamrater! Jag är kvar här inne!
Kamrater, öppna dörren!
Du kan öppna dörren med den knappen.
Den gröna. Fattar du?
Väck med er!
Fortsätt jobba!
Vad fan sa hon?
De asen satte pengar på hur länge du skulle vara fast där inne.
Strunta i dem. De gör så med alla som är nya.
Fortsätt jobba.
Ja, frun.
Visst blir man förbannad av hur de håller på?
Asen som stänger in nybörjare i frysen och sätter pengar på det.
De är jordens avskum.
Vadå? Vill du inte äta stulet kött?
Varför stjäla kött när du har ett jobb och inkomst?
Det här lilla rummet kostar 200 euro i månaden,
bussen 50 och asen tar 30 för att tvätta arbetskläderna.
Då är det rättvist att stjäla.
Män har ingenstans att gömma det men de kollar inte i behån.
Tjejerna som inte stjäl är korkade.
Det är för dem jag fortsätter.
Han i mitten ser ut som en busunge.
Huvudet rakat som en man. Han ser ut att kunna gå långt.
Hon är flicka.
Hon har opererat hjärnan flera gånger.
Men det är okej.
I år opereras hon för sista gången.
Året efter skickar jag henne till skolan med vackra flätor.
Det hoppas jag verkligen, kamrat.
Är upp innan maten blir kall.
-Varför äter inte du, kamrat? -Jag?
Jag är så trött på att äta kött nu.
Och sluta säga "kamrat".
Varför pratar du som om du var kvar i Nordkorea?
Mina damer och herrar, det är dags för kvällens höjdpunkt.
Damernas match börjar nu!
Från Loosduinen i Nederländerna, en internationell tävlande,
Julia!
Hennes motståndare är vår egen före detta belgiska landslagsskytt, Marie!
Matchen börjar när båda har skjutit ett övningsskott.
Spelstopp om en minut. Om ni inte har satsat än får ni skynda er.
Vad är det, Marie?
Vad är det här?
-Du väntade tills jag var på träning? -Låt mig…
Dödshjälp?
Så mamma…
Mamma dog inte…
Du dödade henne.
Så är det inte. Jag kan förklara allt, okej?
-Kom. -Varför ljög du för mig?
Varför sa du inget?
Din mamma trodde inte att du skulle acceptera…
Använd inte henne som ursäkt! Säg sanningen!
Jag hade stoppat det om jag vetat så du gjorde det medan jag var borta.
Nej, så var det inte!
Marie, det är inte som du tror.
Lyssna på mig.
Ge mig fem minuter.
Jag är bara lite rostig.
Inte ens min mormor skulle darra så.
Damer och herrar, omgång fyra är över.
Vem vet hur det här ska sluta?
Får vi en vinnare här eller behövs en sista omgång?
Här är Maries resultat!
Fyrtioåtta poäng!
Det är oavgjort!
Fyra, tre, två, ett…
Mina damer och herrar, inga fler insatser!
Marie!
Står hon pall för pressen och blir kvällens vinnare?
Hör upp!
Okej, då tittar vi på Maries resultat.
10,4! Marie vinner med en marginal på bara 0,2 poäng!
Vilken otrolig koncentrationsförmåga! En applåd för Marie!
Ja!
Sa ju att du kunde vinna!
Såg du Gerds min? Han var trollbunden av dig.
Han väntar med att driva in.
Hälsa på honom innan du går.
-Jag är upptagen. -Vet du vem han är?
Det tog tre år att få hit honom.
Han behövs om vi vill expandera.
Jag vann. Vad mer vill du ha av mig?
Hej då, då.
Är du hungrig?
Har du ätit?
Ja?
Får jag låna spisen?
-Vill du ha kött? -Ja, tack.
-Tack. -Visst.
Kamrat.
Vad är det nu?
Doenjang.
Matpinnar?
Och tallrikar, bara utifall att. Diska dem innan du ger tillbaka dem.
Tack.
Varför står du? Slå dig ned.
Det är inte mycket men ät medan det är varmt.
Har du köpt allt det här?
Jag har samlat på mig det.
Va?
Lugn, maten är inte smutsig.
Man kan hämta rester vid marknaden vid norra stationen.
Jag går dit varje dag för att få lite.
Jag borde gå nu.
Okej.
-Du behöver inte följa mig. -Det är okej. Det är mörkt ute.
Vad är det?
Klockan är redan nio.
Han delar ut te eftersom de flesta här är kineser.
Ta teet då.
Vänta! Vänta lite.
Han blir tokig om han ser att jag har en gäst.
Vad gör vi?
Det räcker gott.
Okej, gå in igen.
Vänta.
Var är lantisen idag?
Han la sig tidigt! Som du bankar kan man inte sova.
Var tyst!
Den kärringen…
Inspelningen börjar nu.
Det här fotografiet togs 1997.
Mamma åkte till Pyongyang som en del av en delegation
för att fira första maj.
Det här är vi på Kim Il-Sungs torg.
Fotografiet bifogas som bevis.
Det skannas och du får tillbaka det.
Vi kontaktade Cheonsim-sjukhuset i Yanji som du nämnde i första intervjun.
De sa att de under inga omständigheter
köper eller säljer människokroppar.
Såna affärer görs under bordet.
Inget sjukhus skulle erkänna det.
Då måste ni bevisa er nationalitet på annat vis.
Vi kan inte bekräfta att ni är från Nordkorea.
Men herregud…
Jag har berättat allt.
Menar ni att jag hittat på allting?
Tyvärr är er utsaga om att ni sålt er mors kropp svår att bevisa.
Dessutom är det även svårt att bevisa att ni är en nordkoreansk avhoppare.
Om de två fotona ni tillhandahållit inte godkänns som bevis
kommer ni att utvisas till Kina.
Utvisas?
Fettet sitter kvar. Skär bort det ordentligt.
Kamrat, hur vet du att jag är från Nordkorea?
Man märker det lätt på hur du pratar.
Koreaner från nordöstra Kina pratar inte som du.
Kamrat Seon-ju…
Det var inget.
Säg vad du tänkte säga.
Ut med det.
Hördu, Kiwan.
Skulle du kunna gå i god för mig gällande några saker?
Jag behöver nån på min sida i domstolen.
Visst. Det är ingen stor sak.
På riktigt?
Menar du verkligen det?
Ja.
Min yngsta ska snart opereras. Jag behöver all god karma jag kan få.
Tack.
Får jag flyktingkort är det din förtjänst.
Köp lite fisk åt mig sen om du är så tacksam.
Efter allt kött är jag sugen på fisk.
Okej.
-Min öl. -Förlåt.
Vad gjorde du med min öl?
Hallå!
Han fick mig att tappa ölen.
Vem tror du att du är?
Inga pengar!
Försvinn med dig.
Åk hem!
Betala för min öl. Betala!
Bort!
Hallå!
Här borta!
-Hjälp! -Här borta!
Vi är här borta! Stick!
Här borta!
Såg ni? Han attackerade min man!
Hjälp!
Snälla, hjälp!
Ring en ambulans!
Jag sa ju nej. Sluta ringa.
Marie, rekommenderade du nån till Ilsim?
Hurså?
Han kastade sig över min man och anföll…
Nästa.
Loh Kiwan, gripen för misshandel.
Släkt eller advokat?
-Nej. -Då får ni inte träffa honom.
-Snälla, det tar en minut. -Det är förbjudet.
Vad kommer att hända?
Om han inte överklagar inom tre dagar utvisas han till hemlandet.
Eller så släpps han mot borgen.
-Satan också! -Lugna er.
Ni är på en polisstation.
Du…
Skämtar du?
Är det roligt, eller?
-Lugna er. -Jag var inte klar!
Om ni utvisar honom skickar ni honom i döden.
Kvittar det, eller? Ni är okej med det?
Marie.
Hallå.
Gå. Jag är upptagen.
Det här är en advokat jag känner.
Er flyktingställning prövas visst fortfarande.
Han kan nog hjälpa dig.
Tack så mycket.
Då så…
Jag vill be dig om en tjänst.
Javisst. Vad då?
Min dotter…
Hon är instabil och kan få ett sammanbrott när som helst.
Hon behöver nån hon kan lita på.
Inte nån som är lika instabil som henne.
Jag…
Jag vill att ni slutar umgås.
Har du ens tid över för nåt annat än att bara försöka överleva här?
Herr Loh.
-Herr Lee. -Är ni redo?
-Ja. -Vi går in.
BRYSSELS DOMSTOL
I första intervjun, uppgav herr Loh korrekta uppgifter
som endast en nordkorean skulle känna till.
Men ansökan nekades otroligt nog på grund av brist på bevis.
Var god svara angående den påstådda bristen på bevis.
Sjukhuset där herr Loh Kiwan påstod sig ha sålt moderns kropp
förnekade en sådan transaktion.
Vår analys visar att fotona han lämnade togs i Pyongyang,
men de kan ha tagits som en turist på besök från Kina.
Vi anser att bevisen som lämnats in
är otillräckliga för att bekräfta herr Lohs nationalitet som nordkorean.
Dessutom hävdade han att han bott i Yanji efter att ha hoppat av från Nordkorea.
Vår egen utredning kunde inte bekräfta dessa uppgifter.
Är vittnena närvarande?
CV:t Loh Kiwan tillhandahöll hade kinesiskt namn och kinesisk nationalitet.
Så utan att misstänka nåt presenterade jag honom för fabriken.
Uppgav herr Loh Kiwan själv att han var en etnisk korean från Kina?
Ja, det sa han.
Herrn.
-Tyst. Ordning i rätten. -Förlåt.
Herr Loh.
Fröken Kim Seon-ju. Vänligen inta vittnesbåset.
Fröken Kim Seon-ju, ni jobbade med herr Loh Kiwan.
Visste ni att herr Loh Kiwan ansökt om flyktingstatus som avhoppare?
Ja, det visste jag.
Jag har sett så många korean-kineser
som talar båda språken ansöka om flyktingstatus
och låtsas vara avhoppare för att få flyktingersättning.
Jag antog att Loh Kiwan gjorde samma sak.
Vet vittnet vad herr Loh Kiwans kinesiska namn är?
Choi Ryuk-myung, det uttalas Cui Liming.
Choi Ryuk-myung.
Det heter jag inte.
Varför gjorde du så mot mig?
Berätta, kamrat. Jag måste veta varför.
Du sa att du hörde att jag var från Nordkorea bara på hur jag pratade.
Berätta, kamrat.
Säg nåt.
-Vad gör du? -Kamrat.
Kiwan.
Kamrat!
Varför?
Varför gjorde du så mot mig?
Kiwan… Lägg ner kniven. Din hand…
Vad är det?
Glömde du nåt här?
Nej.
Det är bara…
Kom inte hit oinbjuden.
Gör dig redo för nästa match.
Gerd måste säga om han investerar.
Var det allt du kom hit för?
-Tränare ser efter sina spelare. -Spionerar du på mig?
Jag har slutat, sa jag.
-Jag klarar mig utan. -Verkade inte så sist.
Jag skiter i om du knullar avhopparen.
Men stanna där jag kan se dig.
Där jag kan nå dig! Mer kräver jag inte.
Förstått?
GRATIS
Gerd satte tre miljoner på dig.
Tjänar vi det dubbla betalar vi halva din skuld.
Matchen är fixad. Du kan inte förlora.
Roa dig där ute.
Det är helt jämt!
Chloes sista skott!
Hon missade måltavlan!
Vilken katastrof! Vad hände?
Den otroliga tabben ger Chloe segern!
Lugna er, gott folk.
Vart tror du att du är på väg?
Jag är upptagen.
Du kan inte göra nåt utan mig. Inget!
Nej.
Du har fel.
Helvete!
Kiwan.
Lyssna på mig, Kiwan! Snälla!
Migrationsverket besökte Ilsim före din prövning.
De hotade att stänga ner dem om dina dokument förfalskats.
Herr Kim valde att säga att du är korean-kines.
Han hotade att inte förlänga mitt visum om jag inte vittnade.
Jag hade inget val. Jag måste betala för min yngstes operation.
-Men den jäveln bröt sitt löfte… -Vad vill du höra?
Ska jag tycka synd om dig, eller?
Nej!
Jag ville bara be om ursäkt.
Jag blev påkommen utan visum, så jag blir utvisad.
Jag ska få träffa barnen i Kina.
Jag får nog aldrig komma hit igen
så jag ville träffa dig.
Jag är hemskt ledsen. Kamrat Loh Kiwan.
En avhoppargrupp i Storbritannien vill hjälpa er.
De lämnar en interventionsinlaga och närvarar på prövningen.
Det stärker ert vittnesmåls trovärdighet.
Vi ska kämpa in i det sista.
Ja.
Vill ni ha något att dricka? Juice? Kaffe?
Ja, tack.
TILL MINNE AV LEE JEONG-JU
DOTTER: LEE MARIE
Vad gör du här?
Med tanke på dagen kändes det rätt att komma.
Jag hjälper till med vad som.
Det har redan gått tre år sedan min fru dog.
Det här blir nog sista minnesceremonin.
Från och med nästa år kommer endast vår familj samlas
för att hedra min fru.
Marie.
Vilken folkmassa.
Marie.
Nu förstår jag.
Ni sitter här och snackar om en döing medan ni trycker i er.
Vad är meningen?
Sörj på egen hand. Varför ha en fest för att hedra henne?
Varför?
Är du rädd att beskyllas om du inte gör så här?
Sluta.
Sluta?
Sluta med vad?
Snälla! Sluta!
Det enda jag tänker på hela dagarna är hur jag kan förstöra mitt liv ännu mer.
Lägg ner den.
Om jag inte gjorde det… skulle jag vara död sen länge. Vet du det?
Okej. Lägg ner den.
Så sluta för fan!
Så våga inte säga åt mig att sluta.
Fattar du?
Marie, öppna!
Marie!
Vem är han?
Va? Vad händer?
När kom du?
Vad fan är det? Är du galen?
Marie.
-Marie. Ge mig den. -Släpp.
Släpp!
För helvete.
Vad fan håller du på med? Vem tror du att du är?
Marie!
Försöker du ta livet av dig?
Nej.
Jag kan inte droga om jag dör. Varför dö när det är så skönt?
Om du vill dö så gör du det.
Hallå.
Ge mig det!
Ge mig det.
Loh Kiwan.
Hallå!
Vad är det? Spotta ut det!
Hallå!
Kom igen, spotta ut det!
Spotta!
Kom igen!
Spotta ut det!
Nicky, öppna!
Öppna!
Nicky!
Skynda. Ge mig den.
Ge mig den! Fort!
Snälla.
Loh Kiwan.
Hör du mig?
Du är otrolig, du.
Vad är så bra…
…med det där?
Du dog nästan, vet du det?
Förlåt.
Du hatar mig, va?
För att jag stängde ut dig.
Du skriker mycket
men du är inte en dålig person.
Jag antog att du hade en anledning.
Marie.
Om du tar droger igen…
…gör jag det igen. Varje gång.
Om du nånsin försöker skada dig själv igen
så gör jag allt för att rädda dig.
Om jag så måste offra mig skälv.
Fattar du?
Vad är det här?
En blomma mamma älskade.
Jag förstår.
Den är vacker.
Vad hände här?
När jag gömde mig i Yanbian efter att ha lämnat Nordkorea…
…gömde jag alltid ett rakblad i ärmen.
Varför?
Om kinesiska polisen tog oss
skulle vi hellre ta livet av oss än att bli utvisade.
Mamma och jag fick likadana ärr
för att vi jämt bar med oss rakbladet.
Marie.
Vet du…
Jag la mig i ett bråk jag hade kunnat undvika
och blev efterlyst av polisen.
På grund av det
behövde mamma försörja mig medan jag gömde mig.
I slutändan…
…dog min mamma på grund av mig.
Förtjänar nån som jag…
…ens att finna lycka?
Jag förtjänar inte det heller.
Men saken är den…
…att vi har så mycket lycka nu.
Även om vi inte förtjänar den…
…har den skänkts oss.
Marie, det här är…
Är det inte för finklätt?
Det är okej att vara finklädd.
Som folket här är.
Så stilig.
-Sluta. -Bara kyss mig.
-Kyss mig. -Herr Loh.
Herr Lee.
Det här kom från Yanji.
-Okej. -Ni bör nog läsa det.
Tack.
Ursäkta mig.
KIM SEON-JU
Öppna det.
De senaste dagarna har jag gått till alla tidningar i Yanji.
Jag bad om förra vinterns tidningar och tog med dem hem.
Barnen och jag hade svarta fingrar efter att ha finkammat dem.
Min skalliga, yngsta dotter hittade den här artikeln.
Hon har precis lärt sig läsa.
Jag visste direkt att den var om dig.
NORDKOREANSK AVHOPPARE IHJÄLKÖRD AV LASTBIL
Kamrat Loh Kiwan.
Jag ber dig inte att förlåta mig i utbyte mot det här.
Jag hoppas bara att du lever stolt med ditt eget namn.
Precis som din mor sa åt dig.
-Hon är här. -Okej.
-Fröken Gi Soon. -Hej, herr Lee.
-Allt väl? -Ja.
-Kul att se er. -Hej.
-Tack för att ni kom. -Ingen orsak.
Det här är herr Loh Kiwan.
Du milde tid.
Jag har läst vartenda nummer av er tidning, fröken Gi Soon.
Det dravlet? Jösses.
Inte alls. Jag grät ofta när jag läste era ord.
Jag skriver för att bringa glädje.
Kom till kontoret.
Jag är upptagen.
Käft. Vet du hur mycket den matchen kostade mig?
Trodde du att jag skulle låta dig gå?
Det här är din sista chans.
Kom hit nu!
Annars får din pojkvän hål i huvudet.
Tack.
Ni har genomlidit mycket.
Ursäkta mig.
Förlåt, men jag måste hem.
Vad är det?
Jag glömde att rörmokarna kommer idag. De väntar utanför.
Jag är tillbaka innan prövningen är över, okej?
Okej. Skynda dig tillbaka.
Okej. Ses sen.
Nu inleds andra prövningen
i fallet Belgien mot herr Loh Kiwan.
Den här artikeln publicerades i Yanjis lokaltidning
den 5:e december i fjol.
Artikeln beskriver en kvinnlig nordkoreansk avhoppares död
i en trafikolycka.
Artikelns redogörelse av olyckan stämmer överens
med den redogörelse herr Loh lämnade i sin första intervju.
Fotot av sin mor herr Loh tillhandahöll stämmer överens med det i artikeln.
Ert vittnesmål, herr Loh Kiwan.
Mitt namn är Loh Kiwan.
Rör mig inte.
Ange villkoren så gör jag min tjej redo.
Vad händer?
Behövs inte.
Vad menar du?
Din tjej…
Jag vill inte ha henne bara för en säsong.
Henne i utbyte mot din skuld.
Hon siktade på noll och du är körd.
Hon är bortkastad på småtjuvar som er.
Hon är för bra för dig.
Det blir bättre, så även för henne.
Säg mig, Cyril…
Ditt jävla as.
Hur vågar du?
Herr Loh Kiwan ansökte om flyktingstatus i december
som nordkoreansk avhoppare.
En månad senare fick han anställning som kinesisk medborgare.
Bevis på det finner ni på sida tre i hans akt.
Dessutom…
Sätt er ner, herr Loh Kiwan.
Vad är det?
Jag måste gå.
Jag är ledsen.
Snälla, herrn. Kom tillbaka.
Ta pengarna från kassaskåpet och var på er vakt. De andra kommer.
Vi bör skynda oss.
Det kommer några killar från Berlin.
Vad pratar du om?
Fattar du inte?
Du är med mig. Det gör dig också till en måltavla.
Vill du bli Gerds slav eller betala din skuld vid min sida?
Cyril.
Varför gjorde du så?
Varför?
För att… Jag kontaktade holländarna. Gerd är också deras fiende.
De hatar honom. De erbjöd ett ställe i Amsterdam. För vadslagning.
Det är en bra möjlighet för oss. Det kan bli vårt.
Du är ett monster!
Är jag ett monster?
Ska jag säga att världen gjort mig till ett monster?
Är det vad du vill höra?
Marie!
Din skit!
Sluta!
Låt honom vara!
Sluta!
Marie.
Skjut då, Marie!
Tre sekunder, minns du?
Vi drar.
Gerd är död.
Jag förstår. Jag hittar flickan och för henne till Berlin.
Var är flickan?
Skit ner er.
Marie.
Vad har de gjort?
Berätta.
Marie.
Lyssna noga på mig nu.
Du måste lämna landet.
Det är enda sättet som du kan undkomma dem.
Vi ringer din pappa.
Du behöver pass och pengar.
Du då?
Du måste följa med mig. Snälla?
Jag har ingen rätt att bo här…
…men inte heller rätten att ge mig av.
Det vet du.
Ja.
Jag har sabbat allt igen.
Vår situation var bra. Vi hade ett hyfsat liv.
Du sabbade inget.
Vår tid ihop kan varken tas ifrån oss eller försvinna.
Jag vet att det kanske låter dumt…
…men att sno din plånbok var det bästa jag nånsin gjort.
När jag gjorde det var jag redo att ge upp hoppet om allt.
Men viljan att träffa dig igen…
…och prata med dig en sista gång…
…är vad som tog mig så här långt.
När din far…
…sa åt mig att sluta umgås med dig…
…så krossade hans ord mitt hjärta.
Jag kunde inte säga någonting.
Då intalade jag mig…
…att jag skulle bli nån…
…som du kan förlita dig på.
Det lovar jag att jag ska.
Och sen hittar jag dig.
När vi ses igen…
…lever vi lyckliga ihop.
Kom.
Hoppa in där bak.
BRYSSELS FLYGPLATS
Visst ja.
Vart du än åker, ring mig när du kommer fram.
Kiwan…
Han verkar…vara en bra person.
Jag insåg det för sent.
Jag är ledsen.
En gång låtsades jag inte höra…
…klockan mamma ringde på mig med.
Ja, jag ville inte att hon skulle lida.
Men samtidigt…
…ville jag att hon bara skulle försvinna.
Jag ville både och.
Och mamma visste nog det.
Jag trodde det var därför…
…som hon lämnade mig så.
Varför väckte du mig inte?
Bara…gå vidare.
Jag kan inte ens prata.
Jag bara ligger här och väntar på döden.
Jag hatar det.
-Jeong-ju. -Jag kan inte…
…fortsätta utsätta dig och Marie för det här.
Inte mig själv heller.
Se till att Marie aldrig får veta…
…att hennes mamma lämnade henne…
…och att hennes pappa gick med på det.
Då slipper vår Marie
att känna skuld…
…för att hon lät sin mamma dö.
Förlåt att jag stängde dig ute, pappa.
Tack.
Är du redo?
Kom så går vi.
Oroa dig inte för oss.
Ta bara hand om dig själv, okej?
Varför gråter du?
Det här är inget att gråta över.
Vi…
…tog aldrig ens en bild ihop.
Så många ställen vi inte varit på…
…och så mycket vi inte gjort.
-Marie. -Ja?
Du och jag…
Vi åker till Madagaskar.
Titta.
Där borta.
Du och jag
åker dit.
Och tittar på de konstiga träden.
Sen…
Grekland, Marocko och Turkiet.
Tillsammans ska vi åka till världens alla hörn
tills vi slitit ut våra skor.
Okej?
Hur kan jag låta dig åka när du gråter så här?
Jag älskar dig.
Du bör gå nu.
ETT ÅR SENARE
FRÅN LOH KIWAN
Jag har tagit mig så här långt genom att lova mig själv
att jag ska uthärda och övervinna vilket helvete som helst här.
Jag gjorde allt för att få rätten att bo i det här landet.
Och jag har lyckats få minsta möjliga rättighet.
Och jag vet mycket väl
att så fort jag tar ett steg utanför det här landet…
…så kommer den rätten att gå upp i rök.
Kiwan, du har alltid klätt i blått.
Du klarade dig.
Skulle jag orka göra det här om och om igen,
som att bygga ett sandslott?
Det har jag frågat mig själv hundratals gånger.
Och svaret
är att jag
gladeligen gör det om och om igen.
Får jag se din legitimation?
UPPEHÅLLSTILLSTÅND LOH KIWAN
Tack.
Vill du ha returbiljett?
Nej.
Enkelbiljett, tack.
Jag insåg äntligen
att det jag längtat efter
är inte rätten att bo i landet
utan rätten att lämna det.
MY NAME IS LOH KIWAN
Undertexter: Rasmus Edlund