PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Podle skutečných událostí.
Některé údaje jsou však smyšlené.
Podobnost se jménem, povahou či minulostí některé osoby je náhodná.
MAGICKÝ REALISMUS JE UMĚLECKÝ SMĚR, VE KTERÉM JSOU ZCELA SKUTEČNÉ REÁLIE
NARUŠENY NĚČÍM,
ČEMU SE DÁ JEN STĚŽÍ UVĚŘIT.
NENÍ NÁHODA, ŽE MAGICKÝ REALISMUS VZNIKL PRÁVĚ V KOLUMBII.
V dnešní době vás může americká vláda kdykoli odposlouchávat.
Ví, kde zrovna jste, ví, s kým mluvíte,
a věřte mi, ví, s kým zrovna spíte.
Stačí zapnout mobil nebo počítač a máte to spočítaný.
Ale v Kolumbii v roce 1989 to nebylo tak snadný.
Tak především nebyl internet.
Nebyly mobily.
Přinejlepším satelitní telefony,
a abyste zachytili satelitní telefon, musíte být přímo u něj.
A navíc jediní lidé, kteří měli takové telefony, byli jen ti nechutně bohatí,
majitelé pozemků, politici,
a naštěstí pro nás byli narkobaroni bohatší než všichni ostatní.
Jak je, Lizarde?
Dneska večer jdeme ven.
A jakmile zachytíte signál, nevíte, koho jste odposlouchávali.
Proto tehdy americká vláda vyvinula program,
který uměl identifikovat, o čí hlas jde.
Mám Poisona mezi 400 a 1 700 megahertzy, pánové.
A jak byste asi řekli, žádná GPS.
Hammere, připrav se.
Jakmile jsme měli cíl, zbývalo nám ho lokalizovat.
Takže jsme museli zpřesnit jeho polohu pomocí přístrojů na zemi.
Dobře, je v Modelii. Na západě.
Hawkeyi, jak mě slyšíš?
Můžeš být konkrétnější? Policie čeká na pokyny.
La Dispensaria.
Mám tam připravenej stůl.
Přijď okolo půlnoci.
- Bude tam hromada holek. - Poison o tom nevěděl,
ale zrovna si dohodl rande.
Stáhni Hammera.
Ten idiot nám zrovna řekl, kam jde.
Hammere, stáhni se.
Tak komu to předáme? DEA?
Jo. Dej to Javieru Peñovi.
Peña je idiot. Dám to tomu druhýmu.
Tak jo.
Tím „druhým“ myslel mě.
Jsem Steve Murphy, protidrogový agent.
A jak můžete vidět, jsem v plném nasazení v Kolumbii.
Haló?
Poison jde pařit do La Dispensarie.
Rozumím.
Má se sejít s Lizardem a s ostatními dneska o půlnoci.
Dobře.
Strašně rád bych šel po Poisonovi já sám,
ale agent DEA má v cizí zemi omezené pravomoci.
Takže jsem udělal to, co byste udělali vy.
Zavolal jsem poldy.
Hola.
La Dispensaria?
Dobře.
Hádej, kdo to byl.
Tvůj parťák.
Dal mi krásný dárek.
Poison.
Je mu jasný, co s ním udělám?
Jo, jasně.
Není blbej.
Musím jít.
Zaplatit mám já?
Zasraná držgrešle.
Pokud byste nevěděli, tohle je ten idiot.
Javier Peña, můj parťák.
A tohle je plukovník Carrillo, velitel Pátracího bloku,
jednotky, kterou jsme pomohli vytvořit, aby pochytala zločince.
A panečku, že si narkobarony ale oblíbil.
Čas na party v Zona Rosa.
Chodí tam všichni.
Hlavně místní zabijáci.
Kolumbijci jim říkají sicarios.
- Jak je, kámo? - Čau, brácho.
Pojď dovnitř, užijeme si.
Poison byl jeden z nejlepších.
Šílenej sráč, kterej zabil spousty lidí.
Možná stovky.
Abyste chápali,
poslal bych tam Carrilla, i kdyby Poison nikdy neublížil mouše.
Taky narkobarony zrovna nemiluju.
Jdeme na to, hoši!
Zastavíme to na 14. a obejdeme to kolem rohu.
Riano, Trujillo, budete se mnou vepředu.
- Galvisi, Silvo, vy nás budete krýt. - Ano, pane.
Máte to? Půjdeme do toho na 100 %.
Zabijeme ty sráče, je to jasný?
Ano, pane!
Nevyčítal bych vám, kdybyste mi tuhle řežbu dávali za vinu.
Jasný, spustil jsem to já.
Ale zatím mě nemějte za zloducha.
Mí drazí Američané...
Vemte si například Richarda Nixona.
Zapomíná se na to, ale 47 milionů Američanů volilo Nixona.
Mysleli jsme si, že je to dobrák.
A Nixon si zase myslel, že je dobrák generál Pinochet,
protože nesnášel komunisty.
Takže jsme Pinochetovi dopomohli k moci.
A pak Pinochet obrátil a pozabíjel tisícovky lidí.
Možná to nakonec dobrák nebyl.
KDE JSOU?
Ale občas zloduši dělají i dobré věci.
Tohle nikdo neví, ale v roce 73 bylo Chile na cestě
stát se největším výrobcem a vývozcem kokainu na světě.
Kolikrát ti musím říkat, abys neplejtval tou kyselinou?
V pouštích měli tajné laboratoře
a díky kilometrům nehlídaného pobřeží mohli vyvážet zboží na sever.
Jestli chceme být produktivní, nemůžeme mrhat penězma. Tak honem!
Jste obklíčený!
- Ruce vzhůru! - Všichni na kolena!
Ale Pinochet jim to zarazil.
Co se to tu, sakra, děje?
K zemi!
Zavřel 33 laboratoří a zatknul 346 drogových dealerů.
A pak, protože to byl Pinochet,
je nechal všechny zabít.
Pozor!
Připravit zbraně!
Zamiřte!
Připravit!
Palte!
Říká se, že kdyby svět postihla jaderná katastrofa,
přežili by jedině švábi.
Vypadá to, že je to pravda.
Matea Morena neboli Švába palba minula
a jemu to myslelo natolik, aby hrál mrtvého.
Tehdy ho nezabili.
Místo toho vyhrál v loterii.
Šváb okrádal několik měsíců své šéfy.
Teď skončil úplně sám se svým perfektním zbožím.
Zbožím, jehož nabídka vytváří svou poptávku.
Začni balit. Musíme pryč ze země.
Zasranej Pinochet vraždí celej svět.
Vždyť nejsi komunista.
Ne, nejsem komunista, jsem něco horšího.
Překupník drog.
Překupník drog?
Jo, překupník drog.
Tehdy jsme se teprve začínali dozvídat, jaké účinky má kokain
na mozek člověka.
Nevěděli jsme toho moc, ale věděli jsme, že je to docela síla.
Tohle nám dá lepší výsledky, dobře?
Kokain ovládne část mozku, která se stará o slast.
Krysa dá přednost kokainu před jídlem i pitím.
Vybrala by si kokain před spánkem,
sexem, dokonce před samotným životem.
Mozek člověka není úplně to samé jako mozek hlodavce.
Pokud se tedy nejedná o kokain.
Šváb věděl, že má perfektní zboží.
Potřeboval to jen propašovat na ty správné trhy.
Gracias.
A ti nejlepší pašeráci na světě byli v Kolumbii.
VÍTEJTE V KOLUMBII
Stejně jako Zlatovláska měl tři možnosti.
A dávejte pozor, protože všechny tři jsou pro tenhle příběh moc důležité.
Bratři Ochové: Jorge, ten na koni je Fabio.
Klasická kolumbijská pašerácká rodinka.
- Byli chytří a bohatí... - Salud!
...ale Šváb viděl, že život na vysoké noze z nich udělal slabochy.
Další možností byl José Rodríguez Gacha,
přezdívaný „Mexikánec“ kvůli jeho lásce k tequile a sombrerům.
Vládnul trasám, přes které se pašovaly smaragdy.
Smaragdy znamenaly tvrdý byznys, dokonce i na poměry v Kolumbii.
Pokud jste byli na vrcholu,
znamenalo to, že jste zabili nepřátele.
Čau, parťáku. Co tu děláš?
A někdy i své parťáky.
Šváb se bál, že kvůli obchodu se smaragdy byl Gacha až moc nelítostný.
Tak se zaměřil na třetí možnost, na muže, o kterém Šváb věděl, že bude ideální.
Jo, uhodli jste, Pablo Escobar.
Člověk, který nadobro změnil můj život.
Pablo vydělával velké peníze díky pašování všeho možného.
Cigarety, alkohol, marihuana, na co si vzpomenete.
V té době patřila Pablovi půlka policie v Medellínu.
Ale DAS byla kolumbijská verze FBI.
Ti měli vlastní pravidla.
Dobrý den.
Pablo Escobar?
Kde je Felipo?
Felipo byl zatčen.
Blbost. Felipo pracuje pro mě.
Pracoval. Teď půjde do vězení. Co vy na to?
- Víš ty, s kým mluvíš? - Drž hubu.
- S tebou nemluvím. - Klid, Gustavo, prosím.
Prokaž úctu.
Tak co je za problém, pane Jose Luisi?
Odkud znáte moje jméno?
Jste plukovník Jose Luis Herrera.
A tohle je Nacho Ibarra.
Támhle je Garcia,
Lopez.
- Tenhle je Pinilla? - Ano, Pinilla.
- To je Pinilla. - Jo.
Pinilla
a s Phillipem je Esperanza.
To je mi u prdele.
Otevřete ty náklaďáky. Nemám na to celý den.
Otevřete to.
Řekněte mi, pane Escobare.
Kdo si, kurva, myslíte, že jste?
Vy se ani neobtěžujete schovat to, co pašujete?
- Za tu výsadu si platím, plukovníku. - Jo? Nepovídejte.
Kde jsou papíry ohledně dovozu?
K těm televizím potřebujete doklady.
Vemte si je.
Pardon, pane Escobare. My nejsme medellínská policie s ubohým platem.
- Podívej, brácho, to není pro tebe. - A pro koho?
To je pro Carlita.
Tvýho syna.
To by se mu líbilo, mít v pokoji televizi, ne?
Hej, Pinillo!
Tvoje dcera má čerstvě řidičák, že jo?
Mám tam skvělý reproduktory do auta. Moc fajn repráky.
Ten tvůj kamarád, Lopez, má překrásnou ženu.
- Viď? Je to kočka. - No jo.
Tvoje žena je krásná, brácho.
Co může dělat s někým, jako jsi ty?
Mně přijde, že by si zasloužila šperky, ne?
Co kdybych řekl klukům, aby vám dali pár dárků?
Plukovníku, jak je na tom vaše matka?
- Zrovna se dostala z nemocnice, viďte? - Ano, už je jí líp.
- Fajn. To jsme všichni rádi, že jo? - Jo.
Pánové...
Řeknu vám, kdo jsem.
Jsem Pablo Emilio Escobar Gaviria.
Mám oči úplně všude.
Což znamená, že vy v celý Antioquii nehnete prstem, abych se to já nedozvěděl.
Rozumíte tomu? Ani prstem.
Jednoho dne budu prezidentem Kolumbijské republiky.
Podívejte se, já se živím uzavíráním dohod.
Takže buď můžete zůstat v klidu a uzavřít se mnou dohodu,
nebo ponesete následky.
Stříbro,
nebo olovo.
Je to na vás.
- Nechte je jít. - No dobře.
Haló, Pablo!
- Tohle je Pablo. - Ahoj.
- Těší mě. - Mateo Moreno.
Ne. Pro přátele Šváb.
Včera jsme se bavili
a přijde mi, že tenhle obchod by nám mohl přinést hodně peněz.
Povídej.
No, já se v Peru dostanu k pastě.
Postarám se o chemickou část výroby
a o další detaily týkající se výroby tohohle prášku.
Od vás potřebuji pomoct dostat to do Kolumbie.
Teď mu řekni, kolik to stojí.
V Chile stojí tahle věcička deset dolarů za gram.
- Prodávají to na gramy? - Jo, je to moc dobrý. Dívej.
Zkus taky trochu
a za 20 minut budeš chtít víc.
A taky...
To nakopne trávení. Bude se ti chtít srát.
Tohle je fakt čistý. Chceš?
Pokud je to vážně tak dobrý a vyděláme na tom peníze,
tak si v náklaďácích místo uděláme.
Můžeme to prodávat v Bogotě, Baranquille, Cali, Cartageně.
Budeme bohatý.
- Jak jsi říkal, že se jmenuješ? - Šváb.
No, podívej se.
Nekoukáš vůbec do budoucnosti, kamaráde.
Pokud to tady stojí deset dolarů za gram,
tak si představ za kolik to prodáme v Miami.
Tuhle písničku miluju.
Rodrigo!
Ještě jednou.
Tehdy byl v Miami ráj.
Upsal jsem se plážím, surfování a holkám.
V roce 79 nosili dealeři, které jsem honil, žabky.
DEA! Stůj!
Byl jsem mladý agent DEA se svým parťákem a kamarádem Kevinem Bradym.
Kevin byl trochu pomalejší.
Proč utíkáš?
Co to máš? Co je tohle?
Co je to?
Tohle
je povýšení.
Jdeme slavit.
Koukni na to.
Jdi!
Jak se vám líbím teď?
Kolik že mi dlužíš?
A co to, co mi dlužíš z minula?
No jasně.
Tak jo, koho vybereme?
Co támhleta?
- Ne, musíme s ním vyjebat. - Jo, trochu mu zamotáme hlavu.
Támhle. Vidíte ji? U baru?
- Jaká? - Modrý triko, blond. Jeho typ.
- Ta je dobrá. - Je.
Zásah!
No dobře.
Murphe! Křepelka tam napravo.
Hele, když jsi šel nazpátek, tak ti koukala na prdel.
Fakt ti na ni koukala.
Nechte toho. No tak.
Hele, fakt tě svlíkala pohledem celou dobu, co jsi hrál.
Fakt jo. Úplně tě svlíkala. Celou dobu.
Vážně. Podívej se na ni.
- To je úplně jeho typ. - Ta blondýnka?
Ne, ta druhá. Jo, ta blonďatá.
Je tu nejhezčí. Je tvůj typ.
Děláte si srandu?
- Srát na to, zkusím to. - Jdi do ní.
- Jo. - Hele, když už stojíš,
dones něco k pití, jo?
Dej si na čas.
Koukejte na něj. Jak si věří.
Jak to jde?
Zaneprázdněně.
Prostě jsem řekla: „Podívej, jestli tu nechceš být, nemusíš.
Nikdo tě do ničeho nenutí.“ Takže nevím...
Jo, dostali mě, bastardi.
Ale nemohl jsem to takhle nechat být.
Pardon. Vidíš tamty chlápky?
Zkusili mě napálit.
Že prý sis prohlížela můj zadek. Kdo by si prohlížel zadek poldy, že?
Jsi polda?
Ne tak úplně, jsem z DEA.
Z protidrogového? Takže to kvůli tobě je dražší tráva?
No tak, uděláš pro mě něco?
Chci jim to vrátit. Dala bys mi svoje číslo?
A co falešný číslo?
Klidně.
Prosím tě, nemáš propisku?
- Omlouvám se za nepříjemnosti. - V pohodě.
Hezký zbytek večera.
Odpálkovala tě.
Kde máme to pití?
Pití? To jsem s sebou nevzal.
Ale mám tohle a nemůžu to přečíst.
Co to tam je?
Čtěte a plačte!
Dej mi to.
Kolik tě to stálo?
- To sis napsal sám. - Nenapsal!
Říkal jsem si: „Ale co!“
Nejhorší, co se může stát, je, že probudím nějakou babičku v Boce.
Haló?
Takže nebylo falešný.
Napadlo mě, že by ti to mohlo dojít.
Když jsi od té DEA.
A tehdy mě dostala.
Ve chvíli, kdy Pablo poprvé viděl laboratoře v Peru,
kokain dostal jeho.
Dlouho jsme se neviděli.
Tohle jsou moji přátelé Pablo a Gustavo.
Dal byste si trochu kafe?
Kafe?
Ano, kafe.
- Co ty, Pablo? - Ne.
Určitě?
Tohle je taková malá fabrika, ale zato opravdu výkonná.
Podívej. Na drcení listů
používám nejraději děti, kvůli jejich malým nohám.
Kouzelný listy.
Petrolej odděluje drogu od listu.
A támhle se destiluje v kyselině sírové.
Pak to nasekáš a smícháš s benzínem.
A potom to už skoro hotový vytáhneš z kapaliny.
Necháš vysušit.
K získání pasty použiješ čpavek.
A tady to je. Je to pastovitý, ale čistý.
Tady je odměna.
To máš jako v kuchyni u sebe doma.
Jako pečení dortu.
Jenom je to o moc lepší dort, než jsi kdy měl.
Dívej, starý lis, úplná starožitnost.
Teď to dáme do trouby.
Jeden máme, další bude hned následovat.
Všechno přírodní a zdravé. Moc dobrý.
No...
Vezmeme si kilo.
Celý kilo.
Skvělý.
Ne.
Říkal jsi kilo.
Vezmeme si pět.
A jak dostaneme pět kilo přes hranice?
To řeší Gustavo.
Tohle má dobrý motor.
Díval jsem se na to
a nejlepší místo na schování zboží by bylo u zadního kola.
Má 22 a půl koně.
Sundáme to z toho v pohodě?
O tyhle kraviny se nestarej, pět kilo tam dám v klidu.
Dobře. Vezmu si tři auta, prosím.
- Jasně, kdy je budete potřebovat? - Teď, brácho.
Tak jo, vezmeme auta a zajedeme zpátky do laboratoře.
Proč bychom se kurva vraceli zpátky do laboratoře?
Protože jsou u každýho auta ty podběhy čtyři a to je 20 kilo.
Na tři auta to je 60 kilo.
Takže to je zisk devět dolarů na gram, co?
9 000 dolarů na kilo.
9 000 dolarů krát 60... Takže zisk 540 000 dolarů.
Přesně tak!
- Umíš řídit, Švábe? - Jasně.
Tak jo, Pablo a já řídíme rychle.
To je půl milionu dolarů za jednu cestu
za použití stejných pašeráckých tras, jako používal dřív.
Nejsnáze vydělané peníze.
Ani v Medellínu neztrácel Pablo čas.
Koupil ve své staré čtvrti dům a rozjel svou první laboratoř,
aby proměnil peruánskou pastu
na prášek kokainu.
Jak se cítíš, Gustavo?
Všechno to tu smrdí.
Ty ignorante zasranej. To je jako francouzský sýr.
Čím víc smrdí, tím líp.
No dobře.
Co všechny ty světla?
Chceš, aby se o nás policie snáz dozvěděla?
Ty se starej akorát o přepravu zboží a jeho prodání.
To já jsem tu umělec, jasný?
Jasný.
- Jo? - Jasný.
Byl to skoro rodinný podnik, tak malý, že tomu říkali Kuchyně.
Ale nepodceňujte to,
Medellín to nadobro změnilo.
Víš, co mě trochu děsí, Pablo?
Nenapadlo tě, že se tam všichni udusí kouřem?
Tak jim postavíme komín.
A máš to.
Pánové, první tři?
Když ten byznys vydělává takový prachy, proč letím v nejhorší třídě?
Zrovna jsme začali. Peníze si musíme hlídat.
- Nebuď čurák. - Ne, nesnaž se mi něco nakecat.
- No tak. - Kolik může stát letenka první třídou?
To já nevím. Tak si ji kup sám.
Stejně jako její syn i Pablova matka Hermilda byla velmi vynalézavá.
Kolik se toho tam podle tebe vejde, mami?
- Okolo pěti kilo. - Tolik?
Věř mi, Pablito.
To je super. Tak jdeme na to.
- Pablo. - Děkuju ti, lásko moje.
To je Gustavo.
Pět kilo, viď?
Pablo miloval svou mladou manželku Tatu a ona milovala jeho.
Byl to rodinný typ až do konce.
Chlápek, který měl mít na sobě tu bundu, byl Lion.
- Seznamte se. - Ahoj, těší mě.
Hele, Pablo, tohle je Lion.
Byl to kamarád Gustava, dětství strávil v Americe.
Chce letět první třídou. Tak bohatý nejsme.
Pablo Escobar Gaviria. Těší mě.
- Lion. - Rád tě poznávám, Lione.
Tady jsou tři.
Budeme potřebovat ještě dva, že jo, mami?
Přesně tak.
Pablito, hlavně to nesmíš mít na sobě ty, jo?
Podívej se na mě, lásko, vždyť by mi ani nebyla.
Zkus si ji.
Pojď sem.
Tak.
Dobrý, ne?
Jeden.
- Dva. - Ty jo, docela se to pronese!
Tři.
- Ještě dvě. - Jasný. Budu hned zpátky.
Moc mu to sluší, že jo?
Poslyš, Lione, ta bunda ti fakt sedne.
Jo. Pardon, madam, mohla byste tu bundu trochu vzadu upravit?
- Slyšíš, co povídá? - Moc mu to sluší.
Jako teplýmu modelovi, viď?
Lion byl jeden z prvních lidí, kteří kdy dostali kokain do Miami.
Vítejte ve Spojených státech.
Díky. Hezký zbytek dne.
Další, prosím.
Jeho spojka byl naprostý šílenec Carlos Lehder,
napůl Kolumbijec, napůl Němec a 100% playboy.
Velký fanoušek Johna Lennona a Adolfa Hitlera.
Co víc říct.
V roce 79 létal tenhle člověk z Kolumbie s balíkama trávy
v malých letadlech.
- Nazdar. - Čau.
- Vítej. - Díky moc. Jak se máš?
- Všechno dobrý? - Všechno dobrý.
Je příšerný horko.
Proč máš do háje na sobě bundu?
Líbí se ti ta bunda, brácho?
Dostal jsem ji v Kolumbii a koukej, je v ní i dárek.
Víš, že jsem chvíli seděl, viď?
Viděl jsem, co tady mají za sračky. To je normální jed.
Tohle je dokonalý zboží.
Pablo tvrdí, že se do toho gringové zamilujou.
Určitě jim to zamává s hlavama.
Ano, pane.
Tady máš.
Tak. Tady je pět kilo.
Kam jdeš?
Pro další bundu, brácho.
Sejdeme se zítra ve stejný čas, jasný?
Lion přeletěl mezi Medellínem a Miami víc než 20krát.
Drogy dovnitř, prachy ven.
A všichni bohatí a slavní v Miami to vyšňupali do posledního gramu.
A za chvíli už musel Pablo vyměnit auta za náklaďáky.
Gustavo náklaďáky naplnil až po okraj bramborami,
hlavním zbožím, které Kolumbie dovážela z Peru.
Ani nemusel poldy uplácet.
Pasta z kokainu byla schovaná v prázdných pneumatikách.
Do každý se vešlo asi 20 kilo.
Deset náklaďáků, jeden 20 kilo, jezdily každý den tam a nazpátek,
spočítejte si to sami.
Tohle by Lion nikdy sám nepřepravil.
Brzo potom musel Lion přijít s novými metodami,
jak propašovat drogy do Miami.
Ten kufřík nemá falešné dno?
Jste piloti,
takže pronesete podobný věci bez problému.
Podívejte, je to 150 000 dolarů na kilo, takže cokoli si řeknete.
Vezmeme čtyři.
Tak dobře, to je mnohem lepší.
Vezměte tyhle dva a řekněte Jairovi, aby vám dal další dva. Je to jasný?
- Jasný. - Skvělý. Díky moc.
- Uvidíme se pak. - Zatím.
Pojďte.
Dívejte, tady jsou balíčky.
Vezmete jeden, namočíte ho v oleji a spolknete.
Jednoduchý, ne?
Spolknete jich 50 a zaplatím vám 10 000 dolarů.
Jasný?
Ale s váma dvěma máme problém.
Vy jste těhotný, že jo?
To je dobře, protože Američani nemůžou prohledávat těhotný.
Vy byste jich klidně mohly spolknout 70 místo 50.
A zaplatím vám 15 000 dolarů, abych vám pomohl s dětma.
Jasný?
Jasný. Super.
V začátcích 80. let měla většina letů z Bogoty
na palubě pár takových pašeráků.
Ani o sobě navzájem nevěděli.
A víte co?
Ono to bylo hrozně jednoduché, protože se nikdo v Americe nezabýval kokainem.
Zajímala nás pouze tráva.
Celkem brzy byl kokain ukrytý
ve skoro každém vývozu z Kolumbie.
Ryby, kafe,
kytky, gumové hadice,
v čemkoli.
Ale ani to jim nestačilo.
Největší změnou bylo Lehderovo letadlo nacpaný místo trávy koksem.
Věříš mu?
Já nevím. Byl v Americe ve vězení.
- Takže je gay, nebo co? - To je jistý, že je gay.
Ale ví, kudy lítat.
- Amigos! - Ahoj, Carlosi.
Gustavo Gavirio, těší mě.
- Mě taky. - Můj bratranec.
Pablo Emilio Escobar Gaviria. Těší mě.
- Bratranec? Mě taky těší. - Jaký byl let?
Klidný.
Takže přejdem k obchodu.
Lion nám řekl, že jsi ve svým letadle převážel hodně trávy.
- To je pravda. - Kolik v jednom letu?
- Jak daleko? - Miami.
- Tak 1 000 kilo. - 1 000 kilo?
I s benzínem.
Carlosi...
Ano?
Kdybychom vyndali sedačky, koberec a ty ostatní kraviny
a nechali tam jenom místo pro pilota?
Vešlo by se tam víc?
Motor ale necháme, že jo?
O kolik víc?
Tak o 300 víc.
No dobře, takže Carlosi. Pojď se se mnou projít.
Pár měsíců od setkání se Švábem
založil Pablo první speciální trasy na přepravu drog z Kolumbie do Ameriky.
V historii drog to byl velký milník.
Pablo zavřel Kuchyni a začal otevírat laboratoře
uprostřed džungle.
Ve skrytu kolumbijských deštných pralesů
mohl rozšířit výrobní možnosti, aniž by si toho kdokoli všiml.
Přinesli jsme ti malý dárek.
Brazilky.
Nejlepší věc na světě, věř mi.
Ne, není mi dobře.
- Co ti je, Cuco? - Ahoj.
Ahoj, Gustave.
Co to s váma, sakra, je?
Ty si lítáš letadlama, zatímco já hniju v týhle džungli?
- Podívej, Cuco. - Hele, nech mě to vysvětlit...
Počkej.
Od teď ti ve všech svých laboratořích
postavím obrovský dům s klimatizací a bazénem...
- A s děvkama z Brazílie. - ...a s děvkama z Brazílie.
- Jenom pro tebe. - Jeden problém.
Tohle jsou mý laboratoře.
Klid. Nikdo ti je nebere.
Pojď, ukaž mi, co jste vyrobili, promluvíme si pak.
Pablo nemohl před kamarády utajit, jak je úspěšný.
Byli agresivní, blázniví a odporně bohatí.
Lidi, co byli zvyklí na to, že dostanou, co chtějí. Jakkoli.
Jak něco takovýho může vydělávat takový peníze!
Teď si říkám, jestli bych se do toho neměl taky zapojit.
Co myslíš, Pablo?
Obchod s „bramborama“ je jako obchod s „vejcema“.
Já bych se do toho nepouštěl.
Podívej, chlape. Vím, jak to chodí.
Dovážení brambor z Peru je jednoduchý.
Samozřejmě. Pořád stejný trasy.
Ale pozor. Pokud začneme všichni najednou kupovat brambory,
tak Peruánci navýší ceny.
V Bolívii taky rostou brambory.
Mohli bychom snížit náklady na rafinaci,
pokud nakoupíme společně.
No, pánové,
otázkou akorát je, jak dostaneme zboží do Miami.
Na to musíte být celkem tvůrčí.
Kolik by sis účtoval za to být „tvůrčí“?
Zboží dodáte mně. Označený.
Vezmu ho do Miami a předám vašemu člověku.
Ještě líp, Lehder to udělá.
Účtuju si 35 % z prodaný částky,
ale pojistím vám náklad až do 50 % jeho hodnoty.
Obchod s bramborami je náš.
- Nepotřebujeme... - Platí?
Platí.
Mně to přijde dobrý.
Dobrá, přijdu s vlastníma trasama
a co nejdřív přestanu využívat vašich služeb. Dobře?
To je všechno, co chceme, Gonzalo.
Partneři?
Víme, jak se chováš k partnerům.
Takže budeme
„přatelští společníci“.
Na Miami.
MIAMI JE PRO MĚ
PŘÍSTAV V MIAMI ZAČÁTEK 80. LET
Když jsem začínal, bylo zadržení kila trávy pořádný důvod k oslavě.
Zanedlouho jsme ale zabavovali 60 kilo koksu denně.
Mysleli jsme si, jak nám to jde.
Pravdou je, že jsme jim způsobili sotva škrábanec.
Nechali nás, ať si zabavíme 60 a pak propašovali 600.
Pablův koks všechny zaplavil.
Netrvalo dlouho a Miami bylo úplně závislý.
A to myslím vážně.
Jako by se celý město snažilo k tomu dostat.
A s penězi
přišlo i násilí.
Místo hipíků přišli Kolumbijci
a tyhle lidi nenosili žabky.
Soudní lékař z Miami přirovnával Kolumbijce k plastovým kelímkům.
Použijte jednou, pak odhoďte.
Místní márnice nemohla všechna ta těla z drogových válek pobrat.
Museli si pronajmout chladící náklaďák od místní firmy,
aby měli ty mrtvoly kam dát.
První člověk, kterého jsem kdy zastřelil.
Teenager, který neměl ani věk, aby mu prodali pivo.
Byla to sebeobrana.
- Kevin ti volal? - Má o tebe starost.
Nezapomněl ti říct, že tomu klukovi bylo 17?
Prodával drogy, ne?
- Jo. - Jo, takže do háje s ním.
Co se stalo?
- Procházím! - Měla mi zrovna končit směna,
když začala všechna ta světla a sirény.
Zůstaň se mnou.
Mám tu těhotnou ženu v bezvědomí.
Záchranáři říkali, že zkolabovala, jakmile vystoupila z letadla.
Než se k nám dostala, už skoro nedýchala.
- Tlak 60 na 40. - Rozšířené zornice, rychlý puls.
Předávkovala se kokainem,
ale neměla nic na nose
ani stopy po vpichu.
Dělali jsme, co jsme mohli.
Zemřela na pohotovosti.
Snažili jsme se zachránit dítě.
To dítě mi umřelo pod rukama.
Je mi to moc líto.
Přepravovala ve svým těle přes 300 gramů kokainu.
Dva balíčky se roztrhly.
Měla v krvi 12 gramů.
To nepřežije nikdo.
Proč mě Pablo nechce vidět?
Čekáním na něj jsem už strávil moře času.
Řekni mi, Švábe.
Napadlo tě někdy, že budeš mít takovejch peněz?
Srát na peníze. Chci znovu vyjednávat.
Kdyby nebylo mě, tak pořád pašujete cigára.
Dám ti radu.
Tohle nikdy neříkej Pablovi.
On neodpouští tak jako já.
Pablo Švába ojebával.
Ale stejně měl Šváb poslechnout Gustava.
Místo toho si našel jiný způsob, jak dostat svůj podíl.
Zastavte!
Co máte v těch prázdných pneumatikách?
390 kilo, Pablo.
Přišli jsme o to.
Co myslíš, Gustavo, tím „přišli jsme o to“?
Jak říkám, přišli jsme o to.
Přišli jsme o to?
Jen tak?
Vypařilo se to, nebo co?
Nedělej ze mě idiota, Pablo. Nemáme to.
Policajti je museli zastavit, když se vraceli z Ipsalie.
Podívej,
podplatili jsme každýho policajta odtud do Ipsalie.
Tak jak jsme o to mohli přijít, brácho?
Vypadá to, že si plukovník Herrera začal hrát na správňáka.
Víš, co tím myslím?
A co po nás chce?
Chce příliš.
Co budeš dělat?
Vrať se, Pablo.
Přece kvůli tomu sráčovi nebudeš riskovat. Vrať se.
Kam jdeš, Pablo?
Pablo?
Co se děje?
Pane Escobare,
musíme se znovu dohodnout.
Naser si.
Naser
si.
Co kdybych tě zastřelil?
Jste si jistý, plukovníku?
Nepřestal se smát, co jsme ho zatkli.
Jsme DAS, Ibarro.
Co ten čurák může dělat?
Tak, takhle.
Ne, níž.
Ne o tolik níž.
Připraven.
Další. Jsem připravený.
Pablo to tehdy nevěděl,
ale tahle fotka mu v budoucnu nadělá ještě hodně problémů.
Sundejte mu ty pouta.
Můžete jít, strážníku.
Posaďte se, pane Pablo.
Našli jsme v těch nákladních autech víc než 300 kilo.
To má cenu přes čtyři miliony dolarů, pane Escobare.
A nám jste dal jen 150 000.
To je taky to, na čem jsme se dohodli.
Víte vy co?
Já se živím uzavíráním dohod.
Takže můžete přistoupit na můj návrh, nebo přijmete následky.
Je to na vás.
Nebo se o tom můžeme znovu pobavit, dojít k dohodě
a všichni budou spokojený.
Platí?
Dám vám milion dolarů...
pod jednou podmínkou.
Jakou?
Někdo z mojí organizace vám dal tip na můj kokain.
Protože jak jinak byste o něm věděli?
Řekněte jméno...
a nebudete si s ním muset dělit peníze.
Nakonec se ukázalo, že Šváb byl vážně šváb.
Nejenže prodal Pabla policii,
ale ještě ho celou dobu okrádal a prodával jeho koks v Miami.
Švábův dealer byl Germán Zapata,
Kolumbijec s instalatérskou firmou,
která sloužila jako zástěrka pro jeho obchody s koksem.
V dodávce měl 1 200 kilo
a hádejte, kdo kupoval?
Původní plán byl vyměnit auta
a Zapatu by zatkli, jakmile by opustil přístav.
1 200 kilo.
To by nás dostalo na titulky novin v Miami.
Tak jo, bělásci.
Jak jde instalatérování?
Fajn.
Jak je?
- Jak to vypadá? - Instalatérská práce moc dobře.
Pojď, amigo. Ukážu ti to.
Všechno šlo jak po másle.
Jak říkám, amigo...
100% čistý.
Až na to, že Pablo šel po Švábovi.
Máme tu toho plno, Murphe...
Nehýbej se!
K zemi!
Ruce! Dolů!
Nečum na mě.
Zasraný...
V případu stát Florida versus Juan Diego Díaz,
poté, co jsme zohlednili všechny okolnosti,
byla stanovená kauce na dva miliony dolarů
nebo závazek na 200 000 dolarů.
Toho dne, kdy La Quicu odsoudili, jsem tam přišel.
Moje svědectví mělo toho kreténa poslat na smrt.
Okresní prokurátor řekl, že La Quica složil kauci dva miliony,
a to bankovním převodem od, no, můžete si tipnout.
La Quica nastoupil a byl do půlnoci zpátky v Medellínu.
Od roku 79 do roku 84
se odehrálo v Miami 3 245 vražd.
A kromě cestovních kanceláří a policie
se o to nikdo moc nezajímal.
Co ale vzbudilo pozornost americký vlády, byly peníze.
Miliardy dolarů ročně jim utíkaly z Ameriky do Kolumbie.
A to Američani nemohli překousnout.
Skupina nejmocnějších byznysmenů se setkala s prezidentem Reaganem.
Báli se, že obchod s drogama potopí opravdovou ekonomiku v Miami.
Nebo byli nasraný, že nemají podíl.
Ať už to bylo cokoli, ti obchodníci přišli v ten pravý čas.
Nastává čas návratu do školních lavic.
Pro Ameriku to byla příležitost postavit se novýmu nepříteli.
Drogy jsou pro nás ohrožující.
Ohrožují naše hodnoty a podrážejí naše instituce.
Zabíjejí naše děti.
Klasický Reagan.
Lidový, upřímný a tvrdý.
Zapřísahal se, že půjde po drogách od zdroje.
Ale byla to Nancy, kdo měl všechnu pozornost.
Takže, pro všechny mé mladé přátele, život může být nádherný.
Ale ne, pokud to nechcete vidět.
Otevřete tedy před životem oči,
abyste ho viděli ve všech barvách, které nám Bůh
nadělil darem.
Řekněte životu ano.
A jakmile dojde na drogy a alkohol,
řekněte prostě ne.
Ne! Pablo, ne!
Ne!
Říká se, že kdyby jaderná katastrofa zničila svět,
přežili by jenom švábi.
Nech tu sračku tady.
Asi se spletli.
Pablo za svůj život zabil přes tisícovku policajtů.
Ale to jsem zjistil později.
STÁTNÍ POLICIE
POD DOZOREM POLICIE
Táta se přihlásil jako dobrovolník během druhý světový, a to kvůli Pearl Harboru.
Ale myslíte, že znal někoho na Havaji?
Ani náhodou.
Byl to kluk z farmy v Západní Virginii, ale ty sráči nám vstoupili na naši zem.
Takže si vzal vojenský boty a šel do boje.
Byla to jeho povinnost.
Kokain v Miami?
Kila z Kolumbie?
Tohle byla moje válka.
Moje povinnost.
BRÁNA 53
A byl jsem připraven v ní bojovat.
A moje žena byla připravená v ní bojovat se mnou.
Váš lístek, prosím.
Dobře.
Vůbec jsme nevěděli, do čeho jdeme.
O rok později...
KOLUMBIE PO ROCE
...mě tyhle vlastenecký kecy rychle přešly.
Dobře, co tu máme?
Máme Poisona.
Výborně. Koho dál?
Máme Lizarda.
Máme...
Big Badmoutha.
Ten sráč.
- Děkuju za dárek. - Bez problému.
Naučil jsem se ve světě drog jednu věc,
a to, že život je mnohem složitější, než si myslíte.
Dobro a zlo jsou relativní pojmy.
Ve světě drogových dealerů můžete udělat jen to, co myslíte, že je správně,
a doufáte, že tak je to dobře.
Podívejte se, co se stalo, šéfe.
Zabili Poisona v La Dispensarii.
Kdo to udělal?
Řekl bych, že Carrillo.
A nějaký agent z DEA si to fotil.
Vypíšeme odměnu.
Na Carrilla, pane?
Dám půl milionu dolarů za toho agenta.
Půl milionu?
Udělejte to.
Jak si přejete, pane.
Zasraný běloši.
Překlad titulků: Eliška Houdková