NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Tositapahtumien innoittama Jotkut nimet ja paikat on muutettu.
Samankaltaiset nimet tai henkilötarinat ovat sattumaa.
Maagisen realismin määrittelevät yksityiskohtaiset,
realistiset puitteet, joihin tunkeutuu jokin,
johon on liian vaikea uskoa.
Maaginen realismi syntyi Kolumbiassa syystä.
Nykyään Yhdysvaltain hallitus voi kuunnella mitä vain.
He tietävät, missä olet, kenelle puhut -
ja luultavasti ketä nait.
Mene vain tietokoneellesi tai puhu puhelimessa.
Mutta Kolumbiassa vuonna 1989 se ei ollut kovin helppoa.
Ensinnäkään ei ollut internetiä.
Ei kännyköitä.
Oli satelliittipuhelimia,
ja kuunnellakseen sellaista sen yli piti lentää.
Sen lisäksi vain rikkailla oli satelliittipuhelimia.
Maanomistajilla, poliitikoilla...
Ja meidän onneksemme huumekauppiaat olivat rikkaimpia.
Miten menee, Lisko?
Lähdemme tänään ulos.
Jos signaali löytyikin, emme tienneet, kuka puhui.
Siksi USA:n hallitus kehitteli ohjelmiston,
joka tunnisti kohteiden äänet.
Myrkky 400 - 1700 megahertzissä, hyvät herrat.
Arvasittekin jo: ei ollut GPS:ääkään.
Hammer, valmiina.
Löydettyämme kohteen se piti yhä paikantaa.
Signaalit piti trianguloida resursseilla maasta.
Hän on Modeliassa. Länsipuolella.
Haukansilmä, kuulitko?
Voitko kertoa tarkemmin? Poliisiyksiköt ovat lähellä.
La Dispensaria.
Minulla on pöytävaraus.
Tule sinne keskiyöllä.
Myrkky ei vielä tiennyt, mutta hänellä oli treffit.
Ei Hammerille. Se mäntti kertoi, minne on menossa.
Hammer, kytkeydy irti.
Kenelle annamme tämän? Huumepoliisille?
-Joo. Javier Peñalle. -Peña on kusipää.
-Annan sen sille toiselle. -Hyvä on.
"Sillä toisella" hän tarkoitti minua. Olen Steve Murphy, huumepoliisin agentti.
Kuten näette, olen soluttautunut syvälle Kolumbiaan.
Myrkky juhlii La Dispensariassa.
Hän tapaa Liskon ja muut keskiyöllä.
Olisin halunnut napata Myrkyn itse,
mutta huumepoliisin toimintaa on rajattu ulkomailla.
Tein saman kuin muut. Soitin poliisille.
La Dispensaria?
Hyvä on.
Arvaa, kuka soitti.
Parisi.
Sain häneltä hienon lahjan.
Myrkyn.
Tietääkö hän, miten paketoin sen?
Joo, toki.
Ei hän ole typerys.
Pitää mennä.
Jätätkö minut maksamaan laskun?
Nuuka munapää.
Jos mietitte, tämä on se kusipää:
Javier Peña, parini.
Tämä on eversti Carrillo, etsintäryhmän johtaja.
Autoimme perustamaan ryhmän roistojen kiinniottoon.
Hän ei juuri pitänyt huumekauppiaista.
Oli juhlien aika Zona Rosassa. Kaikki käyvät siellä.
Etenkin paikalliset palkkatappajat. Kolumbiassa he ovat sicarioita.
-Miten menee? -Hei, veli.
Mennään sisälle pitämään hauskaa.
Myrkky oli yksi parhaista.
Hullu persreikä, joka oli tappanut tusinoittain ihmisiä.
Luultavasti satoja.
Mutta olisin lähettänyt Carrillon sinne kuitenkin.
Minäkään en oikein pidä huumekauppiaista.
Se alkaa, pojat!
Pysähdymme 14. kadulle ja menemme kulman taakse.
Riano, Trujillo, tulette eteen kanssani.
Galvis ja Silva, te taakse.
Onko selvä, pojat? Isketään täysillä.
Tapamme ne pirulaiset.
Ymmärrän, jos syytätte minua verilöylystä.
Minä järjestin kaiken.
Mutta älkää vielä leimatko minua pahikseksi.
-Amerikkalaiset maanmieheni... -Esimerkiksi Richard Nixon.
Ihmiset unohtavat, että 47 miljoonaa amerikkalaista äänesti Nixonia.
Luulimme häntä yhdeksi hyvistä.
Nixon luuli chileläiskenraali Pinochetia hyväksi, koska tämä inhosi kommareita.
Autoimme Pinochetin valtaan.
Sitten Pinochet tappoikin tuhansia.
Ehkä hän ei ollutkaan hyvä tyyppi.
Mutta joskus pahikset tekevät hyviä juttuja.
Kukaan ei tiedä tätä, mutta 1973 Chilestä -
oli tulossa maailman johtavin kokaiinimaa.
Montako helvetin kertaa pitää käskeä säästämään happoa?
Labrat kätkettiin viidakoihin, ja vartioimaton rannikko mahdollisti -
tuotteen lähettämisen.
Jos haluaa tehdä tuottoa, ei saa tuhlata rahaa!
Kädet ylös! Kaikki polvillenne!
Mutta Pinochet pilasi juhlat.
Mitä helvettiä?
Hän sulki 33 labraa ja pidätytti 346 kauppiasta.
Ja koska hän oli Pinochet,
hän tapatti kaikki.
Sanotaan, että ydinsodan tuhotessa maailman -
vain torakat jäävät eloon.
Se taitaa pitää paikkansa.
Mateo Moreno eli Torakka väisti luodin.
Hän oli kyllin fiksu esittämään kuollutta.
Hän ei kuollut sinä päivänä.
Hän voitti hemmetin lottopotin.
Torakka oli varastanut rahaa pomoiltaan jo kuukausia.
Hän oli yksin maailmassa täydellisen tuotteen kanssa.
Tuotteen, jonka tarjonta luo oman kysyntänsä.
Ala pakata. Meidän pitää lähteä maasta.
Helvetin Pinochet tappaa koko maailman.
Mutta et ole kommunisti.
En kommunisti. Olen jotain pahempaa.
Kauppias.
-Kauppias? -Niin, huumekauppias.
Siihen aikaan aloimme vasta tietää kokaiinin vaikutuksista.
Tiesimme sen olevan aika voimakasta kamaa.
...tästä saamme paremmat tulokset.
Kokaiini valtaa aivojen mielihyväkeskukset.
Rotta valitsee kokaiinin, ei ruokaa tai vettä.
Se valitsee kokaiinin mieluummin kuin unen, seksin tai elämän.
Ihmisaivot eivät ole samanlaiset kuin rotan,
paitsi jos on kyse kokaiinista.
Torakka tiesi tuotteensa täydelliseksi.
Se piti vain ujuttaa oikeille markkinoille.
Ja parhaat salakuljettajat olivat Kolumbiassa.
Kultakutrin tavoin hänellä oli kolme vaihtoehtoa.
Olkaa tarkkoina, sillä ne kaikki ovat tarinalle tärkeitä.
Ochoan veljekset: Jorge. Tuo on Fabio ratsailla.
Tyypillinen salakuljettajaperhe Kolumbiasta.
Älykkäitä ja rikkaita, mutta Torakan mielestä pehmoja.
Toinen mahdollinen pari oli José Rodríguez Gacha,
lempinimeltään "Meksikolainen", koska piti tequilasta ja sombreroista.
Hän hallitsi smaragdisalakuljetusta.
Smaragdikauppa oli tiukkaa jopa kolumbialaisstandardein.
Jos pääsi huipulle,
oli tappanut vihamiehensä...
Hei, kamu. Mitä teet täällä?
...ja joskus liikekumppaninsa.
Torakka pelkäsi, että smaragdikauppa oli kovettanut Gachan.
Hän keskittyi kolmanteen vaihtoehtoon:
mieheen jonka Torakka tiesi olevan juuri oikea.
Arvasitte oikein: Pablo Escobariin.
Mieheen, joka muuttaisi elämäni.
Pablo oli etenemässä salakuljetusalalla.
Tupakkaa, alkoholia, marihuanaa, mitä vain.
Pablo omisti puolet Medellínin poliiseista.
DAS oli Kolumbian versio FBI:stä.
He pelasivat eri säännöillä.
Pablo Escobar?
Missä Felipo on?
Felipo on pidätetty.
Paskat. Felipo on leivissäni.
Oli ennen. Nyt hän joutuu linnaan. Mitäs siitä sanot?
-Tiedätkö, kenelle puhut? -Turpa rullalle.
-En puhunut sinulle. -Rauhoitu.
Osoita kunnioitusta.
Mikä hätänä, Jose Luis?
Mistä tiedät nimeni?
Olet eversti Jose Luis Herrera.
Tuo on Nacho Ibarra.
Nuo ovat Garcia, Lopez...
-Onko tuo Pinilla? -On, Pinilla.
Tuo on Pinilla.
Pinilla -
ja Philippen seurassa Esparanza.
En piittaa paskaakaan. Takaluukut auki. Minulla ei ole koko päivää.
Avatkaa ne.
Kerrohan, Escobar.
Kuka luulet olevasi?
Et edes yritä peittää salakuljetustavaroitasi.
Maksan siitä edusta, eversti.
Ihanko totta?
Missä tuontipaperit ovat?
Näille televisioille tarvitaan paperit.
Ottakaa ne.
Anteeksi, mutta emme ole Medellínin paskapalkkaisia poliiseja.
-Ei se ole sinulle. -Kenelle sitten?
Carlitolle.
Pojallesi.
Eikö hän haluaisi televisiota huoneeseensa?
Hei, Pinilla!
Tyttäresihän sai juuri ajokortin, vai mitä?
Minulla on tosi kivoja autostereoita.
Ystäväsi, Lopez... Hänellä on kaunis vaimo.
Hän on oikea misu.
Vaimosi on upea, veli.
Mitä hän tekee tuollaisen äijän kanssa?
Eikö hän ansaitse koruja?
Pyydän poikiani tuomaan pari lahjaa.
Eversti, miten äitisi voi?
-Hän pääsi juuri sairaalasta. -Hän voi jo paremmin.
Hyvä. Se ilahduttaa meitä.
Hyvät herrat.
Kerron teille, kuka olen.
Olen Pablo Emilio Escobar Gaviria.
Minulla on silmiä kaikkialla.
Ette voi liikauttaa sormeakaan Antioquiassa,
ilman että saan tietää.
Ymmärrättekö te? Ette sormeakaan.
Minusta tulee vielä joskus Kolumbian presidentti.
Ansaitsen elantoni sopimuksilla.
Pysykää rauhallisina ja hyväksykää sopimukseni -
tai hyväksykää seuraukset.
Hopeaa -
tai lyijyä.
Te päätätte.
-Antakaa heidän mennä. -Hyvä on.
Päästämme heidät.
Autot. Antakaa mennä.
Tämä on Pablo.
-Hei. -Hauska tavata.
-Miten menee? -Mateo Moreno.
Ei. Ystävien kesken "Torakka".
Juttelimme eilen.
Voimme ansaita tällä alalla paljon rahaa.
Kerro.
Saan seoksen Perusta.
Hoidan kemiallisen vaiheen -
ja yksityiskohdat valkoisen jauheen teossa.
Teidän pitää auttaa minut Kolumbiaan.
Kerro, paljonko se maksaa.
Chilessä tämä maksaa 10 dollaria grammalta.
-Myydäänkö sitä grammoittain? -Kyllä. Se on hyvää. Katsokaa.
Sitä otetaan vähän. 20 minuutissa haluaa lisää.
Se on myös -
ruoansulatusapu. Siitä tulee paskahätä.
Tämä on hyvin puhdasta. Haluatteko?
Jos tämä on hyvää ja tienaamme sillä,
rekoissamme on tilaa.
Bogotássa, Barranquillassa, Calissa, Cartagenassa...
Meistä tulee rikkaita.
-Mikä nimesi olikaan? -Torakka.
No, Torakka,
sinulla ei ole näkemystä.
Jos siitä saa täällä 10 taalaa gramma,
mieti, miten paljon siitä maksetaan Miamissa.
Tuo biisi on mahtava.
Vielä kerran.
Silloin Miami oli paratiisi.
Lähdin sinne hiekan, surffauksen ja naisten perään.
Vuonna 1979 roistoilla oli sandaalit.
Huumepoliisi! Seis!
Olin nuori agentti, ja parini oli Kevin Brady.
Kevin oli hieman hidas.
Miksi juokset?
Mitä teillä on?
Mitä tässä on?
Siinä on hemmetin ylennys.
Mennään juhlimaan.
Katsohan tätä.
Tsemppiä!
Mitä nyt pidät minusta?
Paljonko olet velkaa?
Entä viimeviikkoinen velkasi?
Aivan.
No, kenet valitsemme?
Mitä sanot hänestä?
Ei. Tehdään pieni pila.
Joo, kiusataan vähän.
Näettekö tuon mimmin baarissa?
-Kuka? -Sininen toppi, vaalea. Nätti.
Kaato!
Varpunen kello kolmessa.
Kun kävelit takaisin, hän katsoi persettäsi.
Haistakaa paska.
Hän nai sinua silmillään koko pelivuorosi ajan.
Hän haluaa sinut. Hän nai sinua silmillään.
Ihan totta. Katso häntä.
-Tuo blondiko? -Ei, tuo toinen.
Tietysti tuo blondi. Hän on seksikäs. Tyyppiäsi.
Pelleilettekö te?
-Paskat. Menen sinne. -Kimppuun vain.
Tuo samalla uusi kannu.
-Kaikessa rauhassa vain. -Katsokaa tuota menoa.
Miten menee?
On kiire.
Sanoin, että jos haluat olla siellä...
Niin, ne kusipäät huijasivat minua.
Mutta en voinut antaa sen päättyä niin.
Anteeksi. Näetkö nuo miehet?
He tekivät pilan.
Katsoit heidän mukaansa persettäni. Kuka katsoo kytän persettä?
Oletko kyttä?
Itse asiassa en. Olen huumeosaston agentti.
Huumeosastonko? Teet siis ruohosta vielä kalliimpaa.
Tee minulle palvelus.
Haluan näyttää heille. Anna minulle numerosi.
Ehkä väärä numero.
Se toimii.
Onko sinulla kynää?
Anteeksi, että vaivasin.
Ei se mitään.
Hauskaa iltaa.
-Entä se kannu? -Kannu? Ai niin.
En muistanut.
En saa tästä selvää. Mitä siinä lukee?
Lukekaa ja itkekää!
-Annahan tänne. -Paljonko maksoit siitä?
-Se on omaa käsialaasi. -Eikä ole!
Ajattelin: "Ja hitot."
Voisin korkeintaan herättää jonkun bocalaisen mummon.
Annoit oikean numeron.
Ajattelin, että saat sen selville.
Olet huumepoliisi.
Ja sillä tavalla hän sai minut.
Heti Pablon nähtyä Perun seoslabrat -
kokaiini sai hänet.
Nämä ovat ystäväni Pablo ja Gustavo.
Maistuisiko kahvi?
Kyllä vain.
Tehtaani on pieni mutta hyvin tuottoisa.
Lapset murskaavat lehdet, sillä heillä on pienet jalat.
Pieniä taikalehtiä.
Kerosiini erottelee huumeen lehdestä.
Tässä rikkihappo tislaa seoksen moneen kertaan.
Sitten se leikataan ja siihen lisätään bensaa.
Lopulta kauppatavara uutetaan nesteestä.
Sen annetaan kuivua.
Seokseen käytetään ammoniakkia.
Tässä sitä on. Tahnaa, mutta puhdasta.
Tässä on pääpalkinto.
Kuin talosi keittiö.
Kuin leipoisi kakkua.
Paitsi että et ole koskaan saanut näin hyvää kakkua.
Vanha prässi. Antiikkia.
Nyt se pannaan uuniin.
Tässä on yksi. Toinen tulee perässä.
Luonnollista ja terveellistä. Oikein hyvää.
No...
-Otamme kilon. -Kokonaisen kilon. Hienoa.
-Ei. -Sanoit kilon.
Otamme viisi.
Miten saamme viisi rajan yli?
Se on Gustavon erityisalaa.
Tässä on hyvä moottori.
Tutkin sen, ja kauppatavara on paras kätkeä -
takapyörän taakse.
22 ja puoli hevosvoimaa.
Irtoaako tämä helposti?
Älä siitä huoli. Saan tavaran sinne helposti.
Hyvä on. Otan kolme autoa.
-Milloin tarvitset ne? -Nyt, veli hyvä.
Otamme autot ja palaamme labraan.
Miksi helvetissä palaamme labraan?
Koska autoissa on neljä pyörää. Se tekee 20 kiloa.
Kolmella autolla 60 kiloa.
Yhdeksän dollarin tuotto per gramma.
9 000 per kilo.
9 000 kertaa 60... Tuotto on 540 000.
Osaatko ajaa, Torakka?
Pablo ja minä ajamme kovaa.
Hän tienasi 500 000 per keikka -
käyttämällä samoja reittejä kuin ennenkin.
Helpointa rahaa.
Medellínissä Pablo ei tuhlannut aikaa. Hän osti talon vanhasta lähiöstään -
ja avasi ensimmäisen labransa valmistaakseen kokaiinijauhetta.
Miten menee, Gustavo?
Tämä haisee minusta paskalle.
Tietämätön kusipää. Se on kuin ranskalaista juustoa.
Mitä haisevampaa, sen parempaa.
No niin.
Entä nämä valot?
Haluatko antaa kytille suoran vihjeen?
Huolehdi sinä vain aineen kuljettamisesta ja myynnistä.
Minä olen taitelija, onko selvä?
Selvä.
Se oli pikkuoperaatio, lempinimeltään Keittiö.
Mutta ymmärtäkää, että se muutti Medellínin.
Tiedätkö, mikä huolettaa minua, Pablo?
Tukehtuvatko työntekijät tuohon savuun?
Rakennetaan savupiippu.
Herrat, ensimmäiset kolme?
Jos tällä alalla tienaa, miksi matkustan turistiluokassa?
Aloitamme vasta. Emme saa tuhlata.
-Älä ole mulkku. -Älä kuseta minua.
Paljonko ensimmäisen luokan lippu muka maksaa?
En tiedä. Mikset osta lippua itse?
Poikansa tavoin Pablon äiti Hermilda oli hyvin kekseliäs.
Äiti, paljonko luulet tuonne mahtuvan?
-Viisi kiloa, muru. -Niinkö paljon?
Luota minuun, Pablito.
Upeaa. Tehdään se.
-Pablo. -Kiitos, rakas.
Se on Gustavo.
Viisi kiloa, vai mitä?
Pablo rakasti morsiantaan Tataa, ja Tata rakasti häntä.
Hän oli perherakas loppuun asti.
Takin sai päälleen mies nimeltä Leijona.
-Tässä on ystäväni. -Päivää.
Leijona haluaa ykkösluokkaan.
Leijona oli Gustavon ystävä, joka oli asunut USA:ssa.
Emme ole rikkaita.
Pablo Escobar Gaviria. Päivää.
-Leijona. -Hauska tavata.
Tässä on kolme.
Tarvitsemme vielä kaksi, vai mitä, äiti?
-Niin. -Pablito.
Varmista, että sinä et pidä sitä.
Eihän se edes sovi minulle.
Sovita sitä.
Tässä.
Juuri noin.
Eikö se olekin hyvä?
Yksi,
-kaksi... -Vau, siihen mahtuu paljon.
...kolme.
-Vielä kaksi. -Selvä. Palaan pian.
Hän näyttää komealta.
Leijona, tuo takki sopii sinulle hienosti.
Kyllä. Rouva, voitteko pienentää sitä vähän takaa?
-Kuuntele nyt häntä. -Hän näyttää komealta.
Kuin homomalli.
Leijona oli ensimmäisiä, jotka veivät kokaa Miamiin.
-Tervetuloa Yhdysvaltoihin. -Kiitos. Hauskaa päivää.
Seuraava.
Hänen yhteyshenkilönsä oli kaheli nimeltä Carlos Lehder,
kolumbialaissaksalainen ja täysi playboy.
Hän ihaili John Lennonia ja Adolf Hitleriä. Uskokaa tai älkää.
Vuonna -79 Lehder lennätti paaleittain ruohoa Kolumbiasta -
pienkoneillaan.
-Terve, äijä! -Miten menee?
-Tervetuloa. -Kiitos. Kuinka voit?
-Onko kaikki hyvin? -On.
On kuuma.
Miksi hitossa sinulla on tuo takki?
Pidätkö takistani?
Sain sen Kolumbiassa. Katso, siinä on lahja.
Olin hetken linnassa, muistatko?
Näin siellä tätä paskaa. Se on myrkkyä.
Tämä on täydellistä.
Pablon mukaan valkoiset ihastuvat siihen.
Se sekoittaa heidän aivonsa.
Totta.
Ole hyvä.
Siinä on viisi kiloa.
Minne menet?
Hakemaan toisen takin.
Tapaamme samaan aikaan huomenna, sopiiko?
Leijona lensi 20 kertaa Medellínin ja Miamin välillä.
Huumeet sisään, käteinen ulos.
Miamin rikkaat ja kuuluisat vetivät joka gramman nokkaansa.
Pian Pablon piti korvata autonsa rekoilla.
Gustavo täytti autot perunoilla, joka oli Kolumbian päätuontitavara Perusta.
Edes kyttiä ei tarvinnut lahjoa.
Kokaiiniseos kätkettiin vararenkaisiin.
Kuhunkin renkaaseen mahtui 20 kiloa.
10 rekkaa, kussakin 20 kiloa, ajoi edestakaisin päivittäin.
Voitte laskea itse.
Leijona ei voinut viedä kaikkea yksin. Hänen piti keksiä uusia keinoja -
viedä huumeet Miamiin.
Eikö salkussa ole valepohjaa?
Olette lentäjiä,
joten saatte nämä sisään ongelmitta.
Siitä maksetaan 150 000 per kilo, joten mitä vain haluatte.
Otamme neljä.
Paljon parempi.
Ottakaa nämä kaksi ja pyytäkää Jairolta kaksi lisää.
-Hyvä on. -Hienoa. Kiitos.
Sisään.
Tässä ovat paketit.
Kastatte paketit öljyyn ja nielette ne.
Helppoa.
Nielette 50, maksan teille 10 000.
Onko selvä?
Teidän kahden kanssa on ongelma.
Te olette raskaana.
Se on hyvä, sillä USA:n tulli ei tutki raskaana olevia.
Te voitte niellä 70.
Maksan teille 15 000 auttamaan lasten kanssa.
Sopiiko se? Täydellistä.
1980-luvun alussa useimmilla lennoilla Bogotásta oli huumekuriireja.
He eivät edes tienneet toisistaan.
Ja tiedättekö mitä?
Oli helppo päästä maahan. Amerikka ei miettinyt kokaiinia.
Välitimme vain ruohosta.
Pian kokaiinia kätkettiin kaikkiin kolumbialaistuotteisiin.
Kalaan, kahviin, kukkiin, kumiletkuihin, mihin vain.
KOLUMBIALAISTA KAHVIA
Mutta sekään ei riittänyt.
Pelin muutti vasta se, kun Lehder alkoi kuljettaa kokaa.
Luotatko häneen?
En tiedä. Hän istui linnassa Yhdysvalloissa.
-Onko hän homo? -Tietenkin on.
Hänellä on hyvät yhteydet.
Gustavo Gaviria, hauska tavata.
-Hauska tavata. -Serkkuni.
Pablo Escobar Gaviria. Mukava tavata.
Miten lento sujui?
Tasaisesti.
Ryhdytään liiketoimiin.
Leijona kertoi sinun kuljettaneen marihuanaa.
-Totta. -Paljonko per lento?
-Miten kauas? -Miamiin.
-Noin tuhat kiloa. -Tuhat?
Bensat mukaan laskettuna.
Entä jos poistamme istuimen, matot ja muut -
ja jätämme tilaa vain lentäjälle?
Kai me jätämme moottorin?
Paljonko?
Ehkä 300 lisää.
Hyvä on, Carlos. Lähdetään kävelylle.
Kuukausia tavattuaan Torakan -
Pablo perusti vakaat huumereitit Kolumbiasta Amerikkaan.
Se oli virstanpylväs huumekaupan historiassa.
Sitten Pablo sulki Keittiön ja avasi labroja -
keskelle viidakkoa.
Kolumbian sademetsän lehtikaton suojissa -
hän laajensi tuotantoaan, eikä kukaan huomannut mitään.
Toimme teille pienen lahjan.
Brasilialaisia.
Maailman parhaat perseet.
Ei, en voi hyvin.
Mikä helvetti teitä vaivaa?
Lennätte lentokoneilla,
kun minä mätänen täällä viidakossa.
Anna meidän selittää...
Hetkinen.
Tästä lähtien kaikkiin labroihini -
rakennetaan suuri talo ja uima-allas -
-ja ilmastointi. -Ja huoria Brasiliasta.
-Vain sinulle. -Yksi ongelma.
Nämä ovat minun labrojani.
Ota iisisti. Ei kukaan väitä vastaan.
Näytä tuotanto, niin jutellaan myöhemmin.
Pablo ei voinut peittää menestystään ystäviltään.
He olivat väkivaltaisia, hulluja ja ökyrikkaita -
ja tottuneet saamaan haluamansa tavalla tai toisella.
Miten tällaisella voi tienata niin paljon?
Kysyn itseltäni, jos ryhdyn tähän mukaan...
Mitä sanot, Pablo?
"Perunabisnes" on kuulemma kuin "munabisnes".
En puuttuisi siihen.
Pidän markkinoita silmällä.
Perusta on helppo tuoda perunoita.
Tietenkin.
Samat vanhat reitit.
Olkaa varovaisia. Jos ostamme perunoita yhtaikaa,
perulaiset nostavat hintoja.
Boliviassakin kasvatetaan perunoita.
Vähennämme jalostusprosessin kuluja, jos ostamme yhdessä.
Vaikeinta on saada kauppatavara Miamiin.
Siihen tarvitaan luovuutta.
Paljonko laskutat "luovuudesta"?
Tuot tuotteen etikettien kera.
Vien sen Miamiin yhteyshenkilösi luo.
Vielä parempaa, Lehder tekee sen.
Pyydän 35 prosenttia myyntihinnasta -
mutta vakuutan 50 prosenttia lastin arvosta.
Perunabisnes on meidän. Emme tarvitse...
Onko meillä sopimus?
On.
Kuulostaa hyvältä.
Hyvä on. Luon omat reittini -
ja lakkaan käyttämästä palveluitasi pian. Onko selvä?
Emme odota vähempää, Gonzalo.
Kumppaneille?
Tiedämme käytäntösi kumppaneiden suhteen.
Sanotaan vaikka -
"ystävälliset osakkaat".
Miamille.
MIAMI ON MINULLE
MIAMIN SATAMA 1980-LUVUN ALKU
Aloittaessani kilon marihuanapidätys antoi syytä juhlaan.
Ennen pitkää takavarikoimme 60 kiloa kokaa.
Luulimme todella vaikuttavamme asioihin.
Emme tehneet kauppaan edes pientä koloa.
Meille annettiin 60, jotta he saivat maahan 600.
Pablon koka virtasi kaupunkiin.
Ennen pitkää Miami oli aivan koukussa.
Todella.
Koko kaupunki yritti saada sitä käsiinsä.
Ja rahan myötä -
tuli väkivalta.
Kolumbialaiset tulivat hippien tilalle, eivätkä he pitäneet sandaaleja.
Miamin oikeuslääkäri sanoi heitä paperikupeiksi.
Heidät heitettiin pois kertakäytön jälkeen.
Huumesodan ruumiit eivät mahtuneet Daden ruumishuoneelle.
Paikallisesta firmasta piti vuokrata pakasterekka,
johon ylimääräiset pantiin.
Se oli ensimmäinen ampumani ihminen.
Teini, jolle ei olisi myyty edes kaljaa.
Hei, se oli itsepuolustusta.
-Soittiko Kevin? -Hän oli huolissaan sinusta.
Unohtiko hän sanoa, että poika oli 17?
Hän myi huumeita.
-Niin. -Paskat sitten hänestä.
Mitä tapahtui?
-Tulossa! -Vuoroni oli loppumassa,
kun ambulanssi kiiti paikalle.
Pysy tajuissasi.
Tajuton raskaana oleva nainen.
Ensihoitajien mukaan hän luhistui tultuaan lennoltaan.
Hän tuskin hengitti.
-Verenpaine 60/40. -Laajentuneet pupillit, korkea pulssi.
Tiesin sen olevan yliannostus, mutta sieraimissa ei ollut ainetta,
eikä neulanjälkiä ollut.
Teimme kaiken mahdollisen.
Hän kuoli ensiavussa.
Yritimme pelastaa vauvan.
Vauva kuoli käsiini.
Olen pahoillani.
Hän kantoi ruumiissaan yli 300 grammaa kokaiinia.
Kaksi pussia hajosi.
Hänen vereensä joutui 12 grammaa.
Kukaan ei selviydy siitä.
Miksei Pablo ota minua vastaan?
Olen odottanut häntä jo pitkään.
Kerrohan, Torakka.
Uskoitko koskaan saavasi näin paljon rahaa?
Paskat rahasta. Tarkoitan uusia neuvotteluja.
Ilman minua te kaksi salakuljettaisitte vielä tupakkaa.
Annan sinulle neuvon.
Älä sano tuota Pablolle.
Hän ei anna anteeksi yhtä helposti kuin minä.
Pablo kusetti Torakkaa.
Mutta Torakan olisi pitänyt kuunnella Gustavoa.
Hän keksikin toisen keinon saada osuutensa.
Seis!
Mitä vararenkaissa on?
390 kiloa, Pablo. Menetimme sen.
Gustavo, mitä tarkoitat sanoessasi, että menetitte sen?
Sitä, mitä sanoin. Menetimme sen.
Sekö vain katosi?
Savuna ilmaan?
Älä pelleile. Menetimme sen.
Kytät pysäyttivät pojat heidän lähtiessään Ipsaliasta.
Kuule.
Olemme maksaneet kaikille kytille täältä Ipsaliaan.
Miten sitten menetimme lastin?
Eversti Herrera päätti ryhtyä rehelliseksi.
Paljonko hän pyytää?
Liikaa.
Mitä aiot tehdä?
Tule takaisin, Pablo.
Älä vaaranna kaikkea sen ääliön takia. Tule takaisin.
Minne menet?
Mitä on meneillään?
-Meidän on neuvoteltava. -Syö paskaa.
Syö. Paskaa.
Entä jos ammun sinua päähän?
Oletko varma, eversti?
Hän ei ole lakannut nauramasta pidätyksen jälkeen.
Olemme huumepoliiseja, Ibarra.
Mitä tuo hintti voi tehdä?
No niin.
Ei, alemmas.
Ei noin alas.
Valmista.
Toinen. Olen valmis.
Pablo ei tiennyt silloin,
mutta pidätyskuvasta olisi hänelle myöhemmin harmia.
Poista käsiraudat.
Voit poistua, konstaapeli.
Istu, Pablo.
Rekoissa oli yli 300 kiloa.
Niistä saa kadulla yli neljä miljoonaa, Escobar.
Annoit meille vain 150 000.
Siitä me sovimme.
Kuule.
Ansaitsen elantoni tekemällä sopimuksia.
Joko hyväksyt sopimukseni tai seuraukset. Sinä päätät.
Tai voimme neuvotella uuden sopimuksen,
ja kaikki lähtevät tyytyväisinä.
Syntyykö sopimus?
Saat miljoonan.
Yhdellä ehdolla.
Millä?
Joku organisaatiossani kertoi sinulle kokaiinin arvon.
Miten muuten olisit tiennyt?
Kerro minulle nimi.
Eikä sinun tarvitse jakaa rahoja hänen kanssaan.
Torakka olikin oikea torakka.
Hän ei vain myynyt Pabloa viranomaisille -
vaan varasti häneltä ja myi hänen kokaansa Miamissa.
Torakan diileri oli Germán Zapata, kolumbialainen putkimies,
joka toimi kulissina kokaiinikaupalle.
Hänellä oli 1 200 kiloa autossa, ja arvatkaa, kuka ne osti?
Heidän piti vaihtaa autoja,
ja Zapata pidätettäisiin lähtiessään satamasta.
1 200 kiloa.
Pääsisimme Miami Heraldin kanteen.
No niin, gringot.
Miten putkibisnes sujuu?
Hyvin.
Putkibisnes sujuu oikein hyvin.
Tule, amigo. Minä näytän.
Kaikki sujui täydellisesti.
Kuten sanoin, amigo, 100-prosenttisen puhdasta.
Paitsi että Pablo tiesi Torakasta.
Täällä on täysi lasti...
Älä liiku!
Alas!
Kädet alas.
Älä katso minua.
Helvetin...
Jutussa Floridan osavaltio vastaan Juan Diego Díaz,
otettuamme huomioon kaiken mahdollisen,
takuusumma on kaksi miljoonaa tai 200 000 velkakirjalla.
Menin oikeustalolle varhain La Quican oikeudenkäyntiin.
Lausuntoni oli määrä antaa kusipäälle kuolemantuomio.
Piirisyyttäjän mukaan La Quican kahden miljoonan takuu maksettiin -
tilisiirrolla, ja maksaja oli, arvatkaa vain.
La Quica lensi takaisin Medellíniin keskiyöllä.
Vuosina 1979 - 1984 Miamissa tapahtui 3 245 murhaa.
Mutta turistilautakunnan ja kyttien lisäksi -
kukaan ei juurikaan välittänyt niistä.
Yhdysvaltain hallitus huomasi rahan takia.
Kolumbiaan virtasi miljardeja USA:sta.
Sitä Amerikka ei sulattanut.
Ryhmä liikemiehiä meni tapaamaan presidentti Reagania.
He pelkäsivät huumetalouden upottavan Miamin oikean talouden.
Tai ehkä heitä suututti, koska he jäivät ilman.
Mikä syy olikin, he tekivät sen oikeaan aikaan.
Amerikan lapset palaavat kouluun.
Amerikan oli varustauduttava uutta vihollista vastaan.
Huumeet ovat yhteiskuntamme vitsaus.
Ne uhkaavat arvojamme ja tekevät tyhjäksi instituutiomme.
Ne tappavat lapsiamme.
Klassista Reagania.
Kansanläheistä, suoraa ja kovaa puhetta.
Hän vannoi lähtevänsä huumeiden alkulähteille.
Mutta Nancy varasti show'n.
Nuoret ystäväni, elämä voi olla hienoa.
Mutta ei, jos ette näe sitä.
Avatkaa silmänne elämälle, nähkää se syvin värein,
jotka Jumala antoi arvokkaana lahjana lapsilleen.
Sanokaa elämälle kyllä.
Mitä huumeisiin ja alkoholiin tulee, sanokaa vain ei.
Ei! Pablo, ei!
Sanotaan, että ydintuhossa vain torakat selviytyvät.
Se ei taida pitää paikkaansa.
Uransa aikana Pablo tappoi vielä yli tuhat poliisia.
Mutta kuulin siitä vasta myöhemmin.
Isäni lähti toiseen maailmansotaan Pearl Harborin takia.
Tunsiko hän ketään Havaijilla?
Ei.
Hän oli maajussi Länsi-Virginiasta, mutta kusipäät tulivat maahamme.
Hän solmi armeijakenkänsä ja lähti taisteluun.
Se oli hänen velvollisuutensa.
Kokaiinia Miamissa?
Kiloja Kolumbiasta?
Tämä oli minun sotani.
Minun velvollisuuteni.
Ja olin valmis taistelemaan.
Vaimoni oli valmis taistelemaan rinnallani.
Lippunne, kiitos.
Emme tienneet lainkaan, mikä meitä odotti.
Vuoden kuluttua -
se isänmaallinen paska oli unohdettu.
No, mitä meillä on?
-Myrkky... -Erinomaista. Entä muita?
Lisko.
Meillä on...
-Suurisuu. -Se kusipää.
-Kiitos lahjasta, agentti. -Eipä kestä.
Jos olen oppinut huumemaailmassa jotain,
niin sen, että elämä on mutkikkaampaa kuin luulisi.
Hyvä ja paha ovat suhteellisia käsitteitä.
Huumediilerien maailmassa -
sitä tekee niin kuin pitää oikeana ja toivoo parasta.
Katso, mitä tapahtui, pomo.
Myrkky tapettiin La Dispenseriassa.
-Kuka sen teki? -Luulen, että Carrillo.
Siellä oli gringojen huumepoliisi kuvaamassa.
-Nosta palkkiota. -Carrillostako?
Maksan puoli miljoonaa sen agentin päästä.
Puoli miljoonaa?
Tee se.
Kuten toivot.
Helvetin gringot.