A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
MEGTÖRTÉNT ESEMÉNYEK ALAPJÁN. A NEVEKET MEGVÁLTOZTATTUK.
A HASONLÓSÁG A VALÓSÁGGAL A VÉLETLEN MŰVE.
MÁGIKUS REALIZMUSNAK HÍVJUK AZT, AMIKOR EGY RÉSZLETESEN KIDOLGOZOTT,
REALISZTIKUS KÖRNYEZETBE OLYASVALAMI TÖR BE,
AMI TÚL SZOKATLAN AHHOZ, HOGY HIHETŐ LEGYEN.
NEM HIÁBA KOLUMBIÁBAN SZÜLETETT MEG A MÁGIKUS REALIZMUS.
Manapság az amerikai kormány mindent lehallgathat, amit mondunk.
Tudják, hol van, tudják, kivel beszél,
és elhiheti, még azt is tudják, kivel kefél.
Bekapcsolja a telefonját vagy a számítógépét, és már magán is vannak.
De 1989-ben Kolumbiában, ez nem volt ilyen egyszerű.
Először is, nem volt internet.
Se mobil.
Csak műholdas telefonok voltak,
és ahhoz, hogy lehallgassanak egyet, közvetlen fölé kellett repülni.
Ráadásul, csak a piszok gazdagok engedhettek meg ilyen telefont maguknak,
mint például a földbirtokosok, politikusok.
Szerencsénkre a dílerek még náluk is pénzesebbek voltak.
Mi van, Gyík?
Ma este kimegyünk.
És ha meg is volt a jel, nem tudhatta, kit hallgat le.
Ezért fejlesztett ki az amerikai kormány egy szoftvert,
amely felismeri a célpontjaink hangját.
Uraim, befogtam Mérget 400 és 1700 megahertz között.
És jól gondolta, GPS sem volt.
Pöröly, készülj fel a jel követésére.
Ha megvolt a célpont, még meg kellett találnunk a helyzetét.
A földön lévő eszközeinkkel kellett behatárolnunk a jelüket.
Rendben, Modeliában van. A nyugati oldalon.
Vetted, Sólyomszem?
Tudnál pontosabb helyzetet adni? A rendőrök készenlétben állnak.
La Dispensaria.
Foglaltam asztalt.
Gyere oda éjfél körül.
- A csapból is bigék fognak folyni. - Méreg nem tudta,
hogy lesz egy váratlan randipartnere.
Pöröly leállhat.
Ez a barom most mondta el nekünk, hova fog menni.
Pöröly, végeztél.
Kinek adjuk át? A kábszerelleneseknek?
Ja, adjuk Javier Peñának.
Peña egy seggfej. Odaadom a másik fickónak.
Jól van.
A "másik fickó" alatt rám gondolt.
Steve Murphy vagyok, a DEA kábítószer-ellenes ügynöke.
Mint az látható, kiküldetésen vagyok Kolumbiában.
Igen?
Méreg a La Dispensariában fog partizni.
Értettem.
Éjfélkor találkozik ott Gyíkkal és a többiekkel.
Oké.
Szerettem volna magam Méreg után menni,
de a DEA keze meg van kötve az Egyesült Államokon kívül.
Így azt tettem, amit maga is tett volna.
Hívtam a rendőröket.
Halló.
La Dispensaria?
Rendben.
Találd ki, ki volt az!
A partnered.
Hatalmas ajándékot adott nekem.
Mérget.
De tudja, hogy fogom becsomagolni?
Ja, biztosan.
Nem hülye.
Mennem kell.
Most tényleg itt hagysz a számlával?
Te mocskos rohadék.
Gondolom, felmerült a kérdés, ki is ő. Ő a seggfej.
Javier Peña, a partnerem.
És ez Carrillo ezredes, a Keresőosztag vezetője.
A közreműködésünkkel alakultak, hogy elfogják a rosszfiúkat.
Hogy ő mennyire oda volt a dílerekért!
KARAOKE
Buli van Zona Rosában.
Mindenki oda jár.
Főleg a helyi bérgyilkosok.
Itt csak sicariónak hívják őket.
- Mi van, fiam? - Szervusz, tesó.
Menjünk be és érezzük jól magunkat.
Méreg, ő volt az egyik legjobb.
Egy kibaszott őrült, aki tucatnyi embert gyilkolt meg.
Talán százakat.
Félre ne értsenek,
akkor is odaküldtem volna Carrillót, ha Méreg senkit sem ölt volna meg.
Én sem szívlelem a dílereket.
Kezdünk, fiúk!
Meg fogunk állni a 14. utcán és körbe megyünk a sarkon.
Riano, Trujillo, ti velem lesztek elöl.
- Galvis, Silva, ti lesztek hátul. - Igen, uram.
Vettétek, fiúk? Adjunk bele anyait, apait.
Végzünk ezekkel a faszokkal, értve vagyok?
Igen, uram!
Nem venném zokon, ha engem hibáztatnának ezért a vérfürdőért.
Igen, én indítottam be az egészet.
De még ne könyveljenek el rosszfiúként.
Amerikai honfitársaim...
Vegyük példának Richard Nixont.
Sokszor elfelejtik, de 47 millió amerikai szavazott Nixonra.
Mi azt hittük, ő is egyike a jófiúknak.
Nixon meg azt, hogy a chilei Pinochet tábornok jófiú,
mert utálta a komcsikat.
Segítettünk Pinochetnek hatalomra jutni.
Aztán Pinochet fogta magát és megölt több ezer embert.
Talán mégsem annyira jófiú.
HOVA TŰNTEK?
De néha a rosszfiúk is tesznek jót.
Erről senki sem tud, de '73-ban Chile jó úton haladt,
hogy a világ legnagyobb kokaintermelő és -exportáló központjává váljon.
Hányszor kell még elmondanom, hogy ne pazarold a kénsavat?
Sivatagokba telepítettek laborokat
és több km-es járőr nélküli partvonalon szállítottak északra.
Ha termelékenyek akarunk lenni, nem pazarolhatjuk a pénzt! Gyerünk már!
Körbe vannak véve!
- Kezeket fel! - Mindenki térdre!
De Pinochet közbeszólt.
Mi a fasz folyik itt?
Földre!
Felszámolt 33 labort és letartóztatott 346 drogdílert.
És aztán, önmagához hűen...
...megölette az összeset.
Vigyázz!
Fegyvert fel!
Célozz!
Töltés!
Tűz!
Azt mondják, hogy a világpusztító nukleáris holokausztot
csak a csótányok élnék túl.
Valóban igazuk lehet.
A golyók elkerülték Mateo Morenót, más néven Csótányt,
aki elég eszes volt, hogy halottat játsszon.
Aznap nem halt meg.
Helyette megfogta az Isten lábát.
Csótány már hónapok óta lopott a főnökeitől.
Most meg egyedül volt a világban a tökéletes termékkel együtt.
Egy olyan termékkel, amelyik szinte eladja magát.
Csomagolj, el kell hagynunk az országot.
Kibaszott Pinochet megöli az egész világot.
De te nem vagy kommunista.
Kommunista nem. Én annál még rosszabb vagyok.
Drogkereskedő.
Drogkereskedő?
Igen, drogkereskedő.
Akkoriban még épp csak elkezdtük felfedezni a kokain hatásait
az emberi agyra.
Nem tudtunk róla sokat, de abban biztosak voltunk, hogy erős anyag.
Ettől jobbak lesznek az eredmények, oké?
A kokain az agy örömközpontjai felett veszi át az irányítást.
A patkányok a kokaint választják étel és víz helyett.
A kokaint választják az alvás,
a szex és maga az élet helyett is.
Az emberi agy nem egészen olyan, mint egy rágcsálóé.
Kivéve, ha kokainról van szó.
Csótány tudta, hogy nála a tökéletes termék.
Csak a megfelelő piacokra kellett csempésznie.
Köszönöm.
És a világ legjobb csempészei Kolumbiában voltak.
ÜDVÖZÖLJÜK KOLUMBIÁBAN
Három választása volt, mint Aranyfürtöcskének.
És most jól figyeljenek, mert mind a három fontos a történet szempontjából.
Az Ochoa fivérek: Jorge, az ott Fabio a lovon.
Tipikus kolumbiai csempész család.
- Okosak és gazdagok voltak... - Egészségünkre!
...de Csótány úgy gondolta, a gazdag élet puhányokká tette őket.
José Rodríguez Gacha volt egy másik potenciális partner.
"A mexikóinak" hívták, mert imádta a tequilát és a sombrero kalapokat.
Ő uralta a smaragdcsempészet útvonalait.
A smaragdkereskedelem még kolumbiai szemmel nézve is kemény meló.
Ha felkerülsz a csúcsra...
azt jelenti, megölted az ellenségeidet.
Hé, partner. Mit keresel itt?
És olykor a partnereidet.
Csótány aggódott, hogy Gacha túl kemény lett a smaragdüzlet miatt.
Ezért a harmadik megoldás mellett döntött. Csótány tudta, hogy ő lesz az embere.
Igen, kitalálták, Pablo Escobar.
Az ember, aki örökre megváltoztatta az életemet.
Pablo iszonyatos pénzekhez jutott a csempészet által.
Csempészett ő mindent. Cigit, alkoholt, marihuánát.
Akkoriban Medellín rendőreinek a fele a markában volt.
De ott volt a DAS, a kolumbiai FBI.
Ők más szabályok szerint játszottak.
Jó napot!
Pablo Escobar?
Hol van Felipo?
Felipót letartóztatták.
Ez kizárt. Felipo nekem dolgozik.
Dolgozott. Most meg börtönbe megy. Na erre varrjon gombot!
- Tudod te, kivel beszélsz? - Kuss legyen!
- Nem hozzád beszéltem. - Gustavo, nyugi van.
Mutass egy kis tiszteletet.
Nos akkor mi a probléma, Mr. Jose Luis?
Honnan tudja a nevem?
Maga Jose Luis Herrera ezredes.
Az ott Nacho Ibarra.
Ő Garcia.
Lopez.
- Ő ott Pinilla? - Igen, Pinilla.
- Az Pinilla. - Igen.
Pinilla,
és ott Phillipe-pel az Esperanza.
Magasról leszarom.
Nyissa ki a csomagtartót. Nem érek rá egész nap.
Nyissa ki!
Egyet mondjon meg nekem, Mr. Escobar.
Ki a fasznak képzeli magát?
Meg sem próbálja elrejteni a csempészáruját?
- Mert fizetek a kiváltságért, ezredes. - Igen? Nem mondja.
Hol vannak az import papírok?
Ezekhez a televíziókhoz kellenek papírok.
Megtarthatják.
Sajnálom, Mr. Escobar. Mi nem szarul fizetett medellíni rendőrök vagyunk.
- Nézze, testvér, ez nem a maguké. - Akkor kié?
Carlitosnak viszem.
A fiának.
Nem szeretne egy tévét a szobájába?
Hé, Pinilla!
A lánya most szerezte a jogsiját, nemde?
Van itt valahol egy klassz autós rádió is. Igen csinos darab.
A barátjának, Lopeznek, van egy gyönyörű felesége.
- Ugye? Dögös maca. - Igen.
A felesége igazán takaros, testvér.
Mit akar egy ilyen férfitől, mint maga?
Nem gondolja, hogy megérdemelne pár ékszert?
Elküldhetném a fiúkat pár ajándékkal.
Ezredes, hogy van az édesanyja?
- Épp most jött ki a kórházból, ugye? - Igen, már jobban van.
- Remek. Ez jó hír, nem? - De.
Uraim...
...elmondom maguknak, ki is vagyok.
A nevem Pablo Emilio Escobar Gaviria.
Mindenütt van szemem.
Bármit is tesznek Antioquiában, arról én tudni fogok.
Értenek? Mindenről tudok.
Egy nap a Kolumbiai Köztársaság elnöke leszek.
Értsék meg, hogy az üzletelésből élek.
Na már most, megnyugodhatnak és elfogadhatják az ajánlatomat,
vagy vállalhatják a következményeket.
Ezüst,
vagy ólom.
Maguk döntenek.
- Engedjétek el. Engedjétek. - Jól van akkor.
Hé, Pablo!
- Ő Pablo. - Üdv.
- Örvendek. - Mateo Moreno.
Nem. A barátaimnak csak "Csótány".
Na akkor, tegnap beszéltünk,
és szerintem ez az üzlet sok pénzt hozhat nekünk.
Fejtsd ki!
Tehát, megkapom a pasztát Peruban.
A kémiai részét én megoldom,
meg ami ennek a remek fehér pornak a termeléséhez kell.
Tőled azt kérem, hogy segíts eljuttatni Kolumbiába.
Most mondd el neki, hogy mennyibe kerül!
Chilében ez a kis cucc tíz dollár grammonként.
- Grammonként árulják? - Igen, ez olyan jó. Figyelj.
Egy kicsit szívsz belőle,
és húsz perc múlva már többet akarsz.
Ráadásul...
emésztéssegítő. Mindig szarnod kell tőle.
Ez a cucc nagyon tiszta. Kérsz?
Találunk neki helyet a rakományban, ha ennyire jó,
és sok pénzt hoz.
Eladhatjuk Bogotában, Barranquillában, Caliban, Cartagenában.
Gazdagok leszünk.
- Mit mondott, mi a neve? - Csótány.
Figyeljen, Csótikám.
Nem gondolkodik nagyban, barátom.
Ha itt tíz dollárt adnak érte,
képzelje el, mennyit adnának érte Miamiban!
Szeretem ezt a számot.
Rodrigo!
Újra.
Akkoriban Miami igazi paradicsom volt.
Homok, szörf, lányok, ezért vállaltam a munkát.
'79-ben a rosszfiúk, akiket üldöztem, strandpapucsban jártak.
DEA! Megállni!
Fiatal DEA-ügynök voltam, a partnerem Kevin Brady volt.
Kevin kicsit lassú volt lábon.
Miért futsz el?
Mi van nálad? Mi ez?
Mi az?
Az ott kérlek szépen,
egy rohadt nagy előléptetés.
Ünnepeljük meg.
Ezt nézd!
Ez az!
Na ez hogy tetszik?
Mennyivel is tartozol?
Mi van a múltheti tartozásoddal?
Ja, persze.
Na, kit válasszunk?
Azt a lányt ott?
- Nem, ki kell csesznünk a sráccal. - Ja, tréfáljuk meg.
Ott. Látjátok? A pultnál.
- Melyiket? - Szőke, kék felső. Az esete.
- Dögös. - Ja.
Tarolás!
Jól van.
Murph! Veréb három óránál.
Mikor visszajöttél, lecsekkolta a segged.
Stírölte a segged.
Egy nagy faszt. Ugyan már.
De tényleg, míg gurítottál, a szemével levetkőztetett.
Bizony. Egész idő alatt csak vetkőztetett.
Komolyan mondom. Csak nézz rá!
- Pont az esete. - A szőke?
A másik. Persze, hogy a szőke.
Ő ott a legdögösebb. Épp az eseted.
Át akartok baszni?
- Leszarom, odamegyek. - Gyerünk, kapd el.
- Ja. - Ha már arra mész,
hoznál nekünk egy újabb kört?
Csak ügyesen.
Nézz rá. Nézd milyen magabiztos.
Mi a helyzet?
Elfoglalt vagyok.
Csak annyit mondtam: "ha nem akarsz ott lenni, akkor nem kell.
Senki sem kényszerít semmire." Szóval nem tudom...
Igen, azok a rohadékok átvertek.
Nem hagyhattam, hogy ők nevessenek a végén.
Elnézést. Látod azokat a fickókat ott?
Próbálnak átverni.
Azt mondták a seggemet stírölted, de hát ki nézné egy zsaru seggét?
Rendőr vagy?
Igazából nem. DEA.
Kábszerellenesek? Miattatok megy fel a fű ára?
Tennél nekem egy szívességet?
Meg akarom mutatni nekik, kivel szórakozzanak. Megadnád a számodat?
És ha hamis számot adnék?
Az is jó.
Hé, haver, van egy tollad?
- Elnézést a kellemetlenségért. - Nem baj.
Legyen szép estétek.
Kikosarazva!
És a korsók?
A korsók? Még nem hoztam őket.
Csak itt van ez és nem látom, mit ír.
Mit van rajta?
Láss csodát!
Add csak ide?
Mennyibe került?
- Ez a te kézírásod. - Nem is!
Nem volt vesztenivalóm.
Legrosszabb esetben felkeltek egy nagymamát Bocában.
Halló?
Szóval nem hamis.
Gondoltam hogy rájössz.
Végül is a DEA-nek dolgozol.
És ezzel magába is bolondított.
Amint Pablo meglátta a pasztagyártó laborokat Peruban,
a kokain magába bolondította.
Rég találkoztunk.
Ők a barátaim, Pablo és Gustavo.
Kértek egy kis kávét?
Igen, kávét?
Igen, kávét.
- És te Pablo? - Nem.
Biztos?
A gyárunk kicsi, de nagyon termelékeny.
Nézzétek. A levelek taposására
szeretek gyerekeket fogadni, mert kicsi a lábuk.
Kis varázslevelek.
A kerozin kiválasztja a hatóanyagot a levélből.
Itt pedig a kénsav folyamatosan szűri az anyagot.
Aztán felvágjuk, és gázolajat keverünk bele.
Aztán tulajdonképpen kiszedjük a készterméket a folyadékból.
Hagyjuk megszáradni.
Ammóniával tudunk pasztát csinálni.
Itt is van. Ez még pépes, de tiszta.
És itt a késztermék.
Ez olyan, mint a konyha a házadban.
Mint mikor sütit sütsz.
Annyi, hogy ez jobb bármilyen sütinél.
Ott egy régi prés, igazi antikvitás.
Most betesszük a sütőbe.
Itt van egy. A másik fogja követni majd.
Teljesen természetes, organikus és egészséges. Nagyon jó.
Hát...
akkor elviszünk egy kilót.
Egy egész kilót?
Remek.
Nem.
De azt mondtad, egy kiló.
Elviszünk ötöt.
Hogyan viszünk át öt kilót a határon?
Ezt bízzák Gustavóra.
Ennek jó motorja van.
Megnéztem,
és a legjobb hely az áru elrejtésére a hátsó kerékakna alatt lenne.
22 és fél lóerős.
Ezt könnyű leszedni?
Ne aggódj. Semmibe se telik öt kilót betennem oda.
Rendben. Három kocsira lesz szükségem.
- Oké, mikorra kellenek? - Most, testvér.
Rendben, hozzuk a kocsikat és visszamegyünk a laborba.
Mi a faszért megyünk vissza a laborba?
Mert egy autónak négy kerékaknája van, ami húsz kilót jelent.
Három autónál az hatvan kiló.
Ha kilenc dollár profit van egy grammon, akkor az mennyi is?
Kilencezer dollár per kiló?
Kilencezer szorozva hatvannal... A nyereség 540 ezer.
Erről beszélünk!
- Tudsz vezetni, Csótány? - Persze.
Oké, Pablo és én gyorsan vezetünk.
Ez félmillió dollár minden alkalommal,
ugyanazon az útvonalon, amit eddig is használt csempészésre.
Ilyen könnyen se keresett pénzt.
MEDELLÍNBEN 1979
Pablo gyorsan cselekedett Medellínben.
Vett egy házat a régi szomszédságában, ebből lett az első labor,
ahol a perui pasztából
kokainport csináltak.
Minden rendben, Gustavo?
Büdös, mint a szar.
Mekkora egy tudatlan fasz vagy. Ez olyan, mint a francia sajtok.
Minél büdösebb, annál jobb.
Jól van.
Mi van ezekkel a fényekkel?
Arra van, hogy a zsaruk ide találjanak?
Te csak törődj a szállítással és az eladással.
Itt én vagyok az alkotó, érthető?
Igen.
- Oké? - Oké.
Egy kis családi méretű vállalkozás volt, annyira kicsi, hogy úgy hívták, a Konyha.
De félreértés ne essen,
örökre megváltoztatta Medellínt.
Tudod mi aggaszt, Pablo?
Nem fognak a munkások megfulladni abban a sok füstben?
Építsünk nekik kéményt.
Ennyi.
Uraim, az első három?
Ha olyan jó pénzt hoz az üzlet, miért kell turista osztályon utaznom?
Most kezdtünk. Óvatosan bánunk a pénzzel.
- Ne légy köcsög! - Hagyd abba ezt a faszságot.
- Gyerünk! - Ugyan mennyibe kerülhet az első osztály?
Nem tudom. Miért nem fizeted magadnak?
Csak úgy, mint a fia, Pablo anyja, Hermilda is találékony volt.
Hé, anya, mit gondolsz mennyi fér bele?
- Úgy öt kiló, drágám. - Annyi?
Higgy nekem, Pablito.
Ez tetszik. Akkor csináljuk.
- Pablo. - Köszönöm, szerelmem.
Ez Gustavo lesz.
Öt kiló, ugye?
Pablo szerette fiatal menyasszonyát, Tatát, és ő is Pablót.
Igazi családcentrikus fószer volt.
A fickó, akire ráadták a kokóval teli zakót, az Oroszlán volt.
- Ez itt a barátom. - Örvendek.
Szia, Pablo, ő itt Oroszlán.
Gustavo barátja volt. Gyerekkorában az Államokban élt.
Első osztályon akar utazni. Mégis miből?
Pablo Escobar Gaviria. Hogy vagy?
- Oroszlán. - Örvendek.
Itt van három.
Még kettőre lesz szükségünk, ugye anya?
Pontosan.
Pablito, ugye nem te fogod felvenni?
Nézd, szerelmem, rám se jönne.
Próbáld fel!
Gyerünk.
Ez az.
Jó, igaz?
Egy...
- Kettő... - Nahát, jó sok fér bele!
...három.
- Még kettő. - Oké. Mindjárt visszajövök.
Ugye milyen jóképű?
Figyelj, Oroszlán, nagyon jól áll rajtad a zakó.
Igen, de elnézést, asszonyom, fel tudná szabni a zakó hátát egy kicsit?
- Hallod te ezt? - Nagyon jóképű, fiam.
Mint egy buzi kifutófiú, nem olyan?
Az Oroszlán volt az egyik első fickó, aki kokót hozott Miamiba.
Üdvözlöm az Egyesült Államokban.
Köszönöm. Legyen szép napja.
Következő.
A kapcsolata egy elmebeteg állat volt, akit Carlos Lehdernek hívtak,
félig kolumbiai, félig német, és 100%-ig szoknyapecér.
John Lennon és Adolf Hitler nagy rajongója.
Gondolták volna?
'79-ben, ez az ürge bálástul hozta a füvet Kolumbiából
kisgépekből álló légi flottájával.
- Mizu? - Mi a hézag, fiam?
- Üdv itt. - Kösz. Hogy vagy?
- Minden rendben? - Ahogy mondod.
Nagyon meleg van.
Mi a francért van rajtad zakó?
Tetszik a zakóm, tesó?
Kolumbiában kaptam, és nézd, ajándék is van benne.
Voltam egy ideig a sitten, emlékszel?
Ott láttam ilyet. Tiszta méreg.
Amit a kezedben tartasz, az a tökéletes termék.
Pablo szerint a sok amcsi azonnal beleszeret ebbe a szarba.
Ettől jól beállnak, az biztos.
Bizony, uram.
Tessék.
Menj. Van benne öt kiló.
Hova mész?
Kell egy másik zakó, tesó.
Holnap találkozunk ugyanakkor, rendben?
Az Oroszlán több mint hússzor ült repülőre Medellín és Miami között.
Drog oda, pénz vissza.
A híres és gazdag miami lakosok az utolsó grammig felszippantották.
Nemsokára Pablónak le kellett cserélnie a kocsikat teherautókra.
Gustavo színültig töltötte őket krumplival,
ez volt a legfőbb importcikk Peruból Kolumbiába.
Meg sem kellett vesztegetnie a zsarukat.
A kokópaszta a pótkerekekben volt elrejtve.
Minden kerékbe úgy 20 kiló fért.
Tíz autó, 20 kiló mindegyikben, oda-vissza minden nap.
Mondanom se kell, milyen sok.
Az Oroszlán már nem bírta egymaga.
Hamar kellett új módszereket találnia,
hogy Miamiba csempéssze a drogot.
Nincs a táskán titkos rekesz?
Ti pilóták vagytok,
nektek nem okozhat problémát az átvitele.
Figyeljetek, ennek 150 ezer kilója, de azt csináltok, amit akartok.
Négyet kérünk.
Na ez a beszéd.
Vigyétek ezt a kettőt és szóljatok Jairónak, hogy adjon még kettőt. Rendben?
- Rendben. - Remek. Nagyon köszönöm.
- Viszlát. - Szevasztok.
Gyertek csak be.
Na itt vannak a csomagok.
Fogjátok őket, olajba mártjátok, és lenyelitek.
Egyszerű nemde?
Ha lenyeltek 50-et, fizetek tízezer dollárt.
Jól van?
De ti kettőtökkel van egy kis gond.
Terhesek vagytok, ugye?
Az jó, mert az amerikai vámosok nem nézik át a terhes nőket.
Ti könnyedén lenyelhettek hetvenet is ötven helyett.
És fizetek nektek 15 ezret, hogy segítsek a gyereknek.
Rendben?
Rendben. Tökéletes.
A '80-as években a legtöbb Bogotából érkező járaton
több csempész is volt.
Nem is tudtak egymásról.
És tudják mit?
Könnyű volt bejutni, mert senki sem aggódott a kokain miatt Amerikában.
Mindenkit csak a fű érdekelt.
Nemsokára, szinte minden
szóba jöhető kolumbiai exportba rejtettek kokaint.
Hal, kávé,
virágok, gumitömlők,
akármi lehetett.
De még ez sem volt elég.
Az igazi változást az hozta, mikor Lehder gépeit kokainnal töltötték fel fű helyett.
Bízol benne?
Nem tudom. Volt sitten az Államokban.
- Akkor most meleg vagy mi? - Tutira meleg.
De jó útvonalai vannak.
- Barátaim! - Helló, Carlos.
Gustavo Gaviria, örvendek.
- Én is. - Unokatestvérem.
Pablo Emilio Escobar Gaviria. Örvendek.
- Unokatestvér? Megtiszteltetés. - Milyen volt az út?
Sima.
Térjünk az üzletre.
Az Oroszlántól hallottuk, hogy sok marihuánát szállítasz a gépeddel.
- Így igaz. - Körülbelül mennyit utanként?
- Milyen messze? - Miami.
- Úgy ezer kilót. - Ezer kilót?
Üzemanyagot beleértve.
Carlos...
Igen?
Mi lenne ha kivennénk az üléseket, a kárpitozást, meg minden szart,
hogy csak a pilótának legyen hely?
Akkor beférne több?
A motort benne hagyjuk, ugye?
Mennyivel több?
Még olyan 300.
Jól van, Mr. Carlos. Sétáljunk egyet!
Pablo létrehozta az első díler útvonalat
Kolumbiából Amerikába, pár hónappal a Csótánnyal való találkozója után.
Emberek, ez mérföldkő volt a narkotikumok történetében.
Később Pablo bezárta a Konyhát, és kokainlaborokat
nyitott a dzsungel közepén.
A kolumbiai esőerdő leple alatt
észrevétlenül növelhette a termelése kapacitását a végtelenségig.
Hoztunk egy kis ajándékot.
Brazilokat.
Higgy nekem, a legjobb seggek a világon.
Nem, most nem érzem jól magam.
- Mi van, Csótikám? - Helló.
Szevasz, Gustavo.
Mi a fasz van veletek?
Ti mindenhova repülgettek, amíg én itt rohadok a dzsungelben.
- Nézd, Csótikám... - Figyelj, elmagyarázzuk, hogy mit...
Várj.
Mostantól minden laborban
építek egy hatalmas házat, légkondival, meg medencével...
- És brazil kurvákkal. - ...és brazil kurvákkal.
- Csak magának. - Egy baj van.
Ezek az én laborjaim.
Nyugi. Senki sem vitatkozik veled.
Gyere, mutasd meg a termelést, és beszélünk később.
Pablo nem tudta eltitkolni a sikerét a barátai elől.
Erőszakosak voltak, őrültek és piszkosul gazdagok.
Ők már hozzászoktak, hogy megkapják, amit akarnak, így vagy úgy.
Hogy tud ez a valami, ennyi pénzt hozni?
Most komolyan fontolgatom, hogy beszálljak-e.
Mit gondolsz, Pablo?
Úgy tudom, a krumpliüzlet olyan, mint a tojásé.
Én nem szállnék be.
Figyelj, ember, én jól megnéztem a piacot.
Peruból krumplit importálni egyszerű.
Persze. Ugyanazok a régi csempészutak.
Vigyázzatok, fiúk, ha mind ugyanakkor kezdünk krumplit venni,
akkor a peruiak árat fognak emelni.
Bolíviában is termelnek krumplit.
Csökkenthetünk a megmunkálás árán,
ha együtt vásárolunk.
Nos, fiúk,
a nehéz rész a termék Miamiba juttatása.
Sok kreativitásra van szükség hozzá.
Mennyit kérsz azért, hogy "kreatívak" legyünk?
Ti leszállítjátok nekem a terméket, megjelölve.
Én elviszem Miamiba és átadom az ottani kapcsolatotoknak.
Nem is én, Lehder viszi el.
Az eladási ár 35%-át kérem ezért cserébe,
de garanciát vállalok a szállítmányért az ár 50%-ában.
A krumpliüzlet a miénk.
- Nem kell nekünk... - Alku?
Alku.
Én benne vagyok.
Rendben, akkor kialakítom a saját útvonalaimat,
hogy minél hamarabb leválhassak a szolgáltatásaidról. Rendben?
Pont ezt vártuk, Gonzalo.
Partnerek?
Ismerjük a partnereiddel szembeni irányelveidet.
Mondjuk inkább úgy...
"baráti munkatárs".
Miamira.
Miamira!
MIAMI NEKEM VALÓ
MIAMI KIKÖTŐJE A '80-AS ÉVEK ELEJE
Mikor én kezdtem, az egy kilós fűlefoglalások már ünneplésre adtak okot.
Nem sokkal később már 60 kiló kokaint foglaltunk le naponta.
Azt hittük, hogy nagy nyomást gyakorlunk.
De valójában, a piac bele se remegett.
Átengedték azt a hatvan kilót, hogy behozhassanak hatszázat.
Pablo kokainja csak úgy özönlött.
Nem tartott sokáig, míg Miami függő lett.
Ezt komolyan mondom.
Mintha az egész város ez után a szar után szaladgált volna.
És a pénzzel...
az erőszak is megérkezett.
A hippiket felváltották a kolumbiaiak,
és ők nem strandpapucsban jártak.
A miami halottkém azt mondta, egy kolumbiai olyan, mint a műanyagpohár.
Egyszer használod, aztán eldobod.
A Dade megyei hullaházban nem volt elég hely a drogháború áldozatainak.
Egy helyi cégtől kellett hűtőautókat bérelniük,
hogy legyen hova tenni a sok hullát.
Ez volt az első ember, akit lelőttem.
Egy tini, aki még sört sem tudott volna venni.
Hé. Ez önvédelem volt.
- Kevin hívott? - Aggódik érted.
Azt nem mondta, hogy a srác 17 éves volt?
Drogot árult, nem?
- De. - Na, akkor bassza meg.
Mi történt?
- Sérültet hozunk! - Épp a műszak vége volt,
mikor befutott egy szirénázó mentő.
Tartson ki.
Van egy eszméletlen, állapotos nőnk.
A mentősök azt mondták, a repülőről leszállva összeesett.
Mire behozták, már alig lélegzett.
- Vérnyomás 60/40. - Kitágult pupillák, szapora pulzus.
Tudtam, hogy kokain túladagolás,
de nem volt semmi nyoma az orrán,
szúrások se voltak rajta.
Mindent megtettünk érte.
A sürgősségi szobán meghalt.
Próbáltuk menteni a babát.
A karjaimban halt meg a kicsi.
Annyira sajnálom.
Több mint 300 gramm kokaint nyelt le csomagokban.
Két csomag kinyílt.
12 gramm került a vérébe.
Senki sem élné túl.
Miért nem jön már Pablo?
Idáig itt vártam rá.
Mondd, Csótány.
Hitted valaha is, hogy ennyi pénzt keresel majd?
Faszom a pénzbe. Én újratárgyalásról beszélek.
Ha én nem lennék, ti ketten még mindig cigit csempésznétek.
Hadd adjak egy tanácsot!
Ezt Pablónak ne említsd!
Ő nem olyan elnéző, mint én.
Pablo folyamatosan átbaszta Csótányt,
de Csótánynak hallgatnia kellett volna Gustavóra.
De ehelyett talált más módot arra, hogy megkapja a részét.
Állj!
Mi van a pótkerekekben?
390 kiló, Pablo.
Elvesztettük.
Mit értesz az alatt, Gustavo, hogy elvesztettük?
Amit mondtam, elvesztettük.
Elvesztettük?
Csak úgy eltűnt?
Mint a kámfor vagy mi?
Hagyd abba, Pablo. Elvesztettük.
A zsaruk tuti megállították a srácokat, mikor elhagyták Ipsaliát.
Figyelj,
lefizettünk minden rendőrt innen Ipsaliáig.
Akkor hogy vesztettük el a szállítmányt?
Úgy tűnik, Herrera ezredes hirtelen őszinte lett.
Tudod, hogy értem.
És mennyit kér?
Túl sokat.
Mit fogsz tenni?
Gyere vissza, Pablo.
Ne kockáztass egy ilyen seggfej miatt. Gyere vissza.
Hova mész, Pablo?
Pablo?
Mi folyik itt, testvér?
Mr. Escobar,
újra kell tárgyaljuk a dolgot.
Nagy faszt.
Nagy...
faszt.
Mi van, ha fejbe lőlek?
Biztos ebben, ezredes?
Amióta letartóztattuk, egyfolytában csak nevet.
Mi vagyunk a biztonsági szolgálat itt.
Ugyan mit fog csinálni ez a buzi?
Így jó.
Nem, lejjebb.
Nem, csak annyira.
Máris kész.
Még egyet, most már én is kész vagyok.
CARCEL OTTO BÍRÓSÁG MEDELLÍN 128482
Pablo akkor még nem tudta,
hogy ez az arckép még sok fájdalmat fog neki okozni a későbbiekben.
Vegye le a bilincset.
Elmehet, rendőrtiszt.
Üljön le, Mr. Pablo.
Több mint 300 kilót találtunk azokon a teherautókon.
Ez az utcán több mint négymillióért kel el, Mr. Escobar.
És maga csak 150 ezer dollárt adott nekünk.
Hát ebben állapodtunk meg.
Tudja mit?
Én az üzletelésből élek.
Na most, elfogadhatja az ajánlatomat, vagy vállalhatja a következményeket.
A maga döntése.
Vagy újratárgyalhatunk, megegyezünk,
és mindenki boldogan mehet haza.
Alku?
Adok magának egymillió dollárt...
egy feltétellel.
És mi az?
Valaki a szervezetemből elárulta magának a kokainom utcai értékét.
Különben honnan tudná?
Mondjon egy nevet...
és akkor nem kell osztoznia a pénzen vele.
Úgy tűnik, Csótány igazi csótány volt.
Nem csak, hogy feladta Pablót a hatóságoknál,
még végig lopott is tőle és maga adta el a kokaint Miamiban.
Csótány dílere Germán Zapata volt, egy kolumbiai,
akinek vezetékszerelő vállalkozása volt,
aminek a leple alatt működött a kokainüzlete.
Ezerkétszáz kilója volt az autóban,
és kitalálhatják, ki akarta megvenni.
Autócsere volt a terv,
és Zapata le lett volna tartóztatva amint elhagyja a kikötőt.
Ezerkétszáz kiló.
Ezzel felkerültünk volna a Miami Herald címlapjára.
Oké, amcsik.
Hogy megy a csőszerelés?
Jól.
Mi újság?
- Hogy áll a dolog? - Jól megy a vízvezeték-szerelő üzlet.
Gyere, barátom. Megmutatom.
Minden tökéletesen ment.
Ahogy mondtam, barátom...
100%-ban tiszta.
Csakhogy Pablo tudta, mit csinál Csótány.
Tele van az egész, Murph...
Ne mozdulj!
Le a földre!
Kezeket is! Le!
Ne nézz rám.
Kibaszott...
A Florida állam kontra Juan Diego Diaz ügyben,
miután a bíróság minden körülményt alaposan figyelembe vett,
az óvadékot kétmillió dollárban állapítom meg,
vagy 200 ezer dollárnyi letétben.
Hamar érkeztem a bíróságra La Quica tárgyalásának napján.
A vallomásom a siralomházba küldte volna azt a szemetet.
A kerületi ügyész bejelentette, hogy La Quica óvadékát kifizették,
banki átutalással, nos, sejthetik ki.
La Quica gépre szállt és éjfélre már Medellínben volt.
'79 és '84 között
3245 gyilkosság volt Miamiban.
A Turisztikai hivatalt és a zsarukat kivéve
senkit nem érdekelt.
Ami az amerikai kormány figyelmét felkeltette, az a pénz.
Több milliárd dollár évente, ami az Államokból Kolumbiába áramlott.
És ezt már Amerika sem nézhette tétlenül.
Egy csoport befolyásos üzletember találkozott Reagan elnökkel.
Féltek attól, hogy a drog gazdasága elsüllyeszti Miami igazi gazdaságát.
Vagy talán dühösek voltak, hogy nekik nem jár részesedés.
Bármi is volt az oka, az üzletemberek pont a legjobbkor jöttek.
A gyerekeknek újra itt az iskolaszezon...
Ideje volt Amerikának felvérteznie magát egy új ellenséggel szemben.
Drogok fenyegetik a társadalmunkat.
Veszélyeztetik az értékeinket és aláaknázzák az intézményeinket.
Megölik a gyermekeinket.
Ez tipikusan reaganes volt.
Hétköznapi, közvetlen, és kemény.
Azt mondta, a gyökerénél fojtja el a problémát.
De a felesége, Nancy vitte a pálmát.
Ezt a fiatal barátaimnak üzenem: az élet csodás lehet.
De akkor nem, ha nem látod.
Szóval nyitott szemmel járj,
és lásd az élet élénk színeit, ezeket a becses ajándékokat,
amelyeket Isten adott az ő gyermekeinek.
Mondj igent az életre.
Ha pedig drogokról és alkoholról van szó,
csak mondj nemet.
Ne! Pablo, ne!
Ne!
Azt mondják, a világpusztító nukleáris holokausztot
csak a csótányok élnék túl.
Csak hagyjátok itt ezt a faszt.
Azt hiszem tévedtek.
A karrierje során Pablo több mint ezer rendőrt ölt.
De erre csak később jöttem rá.
ÁLLAMI MEGELŐZŐ RENDŐRSÉG
RENDŐRI TERÜLET
Az apám Pearl Harbor miatt önként jelentkezett harcra a II. világháborúban.
De gondolja, hogy ismert bárkit is Hawaiin?
Kizárt.
Nyugat-virginiai farmer srác volt, de ezek a faszok megtámadták a hazánkat.
Szóval felhúzta a hadi bakancsát és ment a harcba.
Ez volt a kötelessége.
Kokain Miamiban?
Több kiló Kolumbiából?
Ez az én háborúm volt.
Ez volt az én kötelességem.
53-AS KAPU
És készen álltam a harcra.
A nejem pedig készen állt, hogy velem együtt küzdjön.
A jegyeiket, kérem.
Rendben.
Fogalmunk sem volt, mi vár ránk.
Egy évvel később,
EGY ÉVVEL KÉSŐBB
a patrióta szarság már a múlté volt.
Oké, mi a helyzet?
Méreg megvan.
Remek. És még?
Gyík is.
Aztán...
Mocskosszáj.
Az a rohadék.
- Köszönjük az ajándékot. - Nincs mit.
Ha bármit is tanultam a drog világában,
az az, hogy az élet sokkal bonyolultabb, mint hinnénk.
Jó és rossz, ezek relatív fogalmak.
A drogdílerek világában azt teszed, amit helyesnek tartasz
és reméled a legjobbakat.
Nézze, mi történt, főnök!
Megölték Mérget a La Dispensariában.
Ki tette?
Azt hiszem, Carrillo.
És ott volt egy amcsi DEA-ügynök, aki fotókat készített.
Emeljétek a vérdíjat.
Carrillóét, uram?
Félmilliót fizetek a drogelhárítós fejéért.
Félmilliót?
Csináld.
Ahogy akarja, uram.
Köcsög amcsik.
A feliratot fordította: Papp Márió