ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ.
ДЕТАЛІ ЗМІНЕНО З ХУДОЖНЬОЮ МЕТОЮ.
УСІ ЗБІГИ ІМЕН І ПОДРОБИЦЬ ВИПАДКОВІ.
На момент мого від'їзду з Маямі
американці споживали кілька сотень тонн кокаїну на рік.
Щоб задовольнити їхні носи,
наркобарони збільшили обсяги виробництва.
На, люба.
Дякую.
Це що, Багами?
Так.
Які ж гарні.
Рейсів було так багато,
що знадобилася дозаправка на шляху між Колумбією та Маямі.
І Карлос Лейдер придбав острів на Багамах,
перевалочний пункт для наркоти й грошей.
Виявилося,
для гулянок він теж годиться.
Содом і Гоморра наших часів
і те, що Карлос любив найбільше:
секс, наркотики
і нацисти.
Запалюймо!
Уже не було проблем з попитом -
лише з пропозицією.
Ми вже маємо летіти над Амазонкою.
З трьох тисяч метрів Колумбія здавалася незайманим тропічним раєм.
Але на землі все було інакше.
Пабло з партнерами збудували лабораторії завбільшки з невеличкі міста.
З листя - у пасту, в порошок.
Десять тонн на тиждень.
50 штук за кіло,
п'ять мільярдів доларів на рік.
Чуваки не розмінювалися на фігню.
Ґуставо запросив з Німеччини хіміків, щоб отримати розчинний кокаїн.
Його змішували з алкоголем, кавою
і задля сміху
з кока-колою.
Патроне?
Як вам?
Кокаїн уже не пхали у товар.
Розійдеться швидше за оригінал!
Він сам став товаром.
Струсимо грошенят з Пабло!
У них були власні собаки, навчені шукати наркоту.
Ґача хвалився, що його собак не обдурять навіть німецькі вчені.
Шукай.
Ну що?
Ти диви.
Твоя собачка навіть не зупинилася.
У човні немає кокаїну.
Підійди.
Він під склопластиковою обшивкою.
Давай грошики.
Грошенята!
Зганьбилася, брате, твоя собачка.
Потримай-но.
Маркізо, дорогенька...
Маркізо...
Усе гаразд.
Ти сказився?
А що?
Це мій собака.
Сучий син.
Що сталося?
Хочеш знати? Піди подивися.
Пабло?
Пабло, у нас проблема.
Псих довбаний.
-Собаку вбив. -У дупу собаку.
Не вирішимо проблеми - нам кінець. Ходімо!
Ходімо!
Сучий син.
Що тут у вас?
У цьому проблема?
Пабло, люди все бачать.
І питають себе: де два дрібні комерсанти
беруть стільки грошей?
Ґуставо, брате...
Треба відмивати!
Нехай усе здається законним.
І все.
Аль Капоне так і робив.
Аль Капоне?
Аль Капоне.
Дурень ти, Пабло.
-Аль Капоне - найгірший приклад. -Чому?
Тому що він ніколи не мав стільки готівки.
Забагато відмивати.
Ну що ж...
Купимо більшу пральну машинку.
Так вони й зробили.
За документами, у Пабло був вкрай прибутковий таксопарк.
Усього три машини
приносили понад п'ять мільйонів на тиждень.
А Ґача мав вельми успішну смарагдову копальню.
Олією він покращував блиск поганеньких камінців,
а потім друзі в Маямі купували їх за наркогроші
і дарували тамтешнім повіям.
І всі були задоволені!
Але хай там що,
сховати всі гроші не могли.
Потік не зменшувався.
Пабло, ти забагато витрачаєш.
У тебе є Пікассо, Далі, ферми,
будинки, квартири, яхти, літаки, машини...
Я ж казав, не можна так світитися.
Якщо будеш так тринькати гроші, потрапиш у «Форбс».
А тоді уряд нас притисне.
Досить, Ґуставо, досить.
Що ти хочеш почути?
Закопай їх.
Це як?
Зарий гроші.
І досить патякати.
Давай, боягузе.
Так вони й зробили.
Закопували у полях,
ховали в ничках,
у стінах і стелях.
Запхали мільйон доларів у диван матері Пабло.
Мамо!
Пабло, я молюся.
Я на секунду.
Сядь.
Щось незручно, Пабліто.
Я тобі ще інший диван куплю.
А може, краще покласти їх у банк, синку?
Ні.
Усі банкіри - злодії.
Справді, любий?
Цього бухгалтера звали Чорною бородою, але не через схожість з піратом,
а тому, що він складав карту схованих скарбів.
Але навіть пірат не допоміг.
Проблема була в самій Колумбії,
занадто малій для таких великих статків.
Це було неминуче.
Завжди знайдеться хтось ласий до наркоскарбів.
У «Форбс» написано...
РЕЙТИНГ МІЛЬЯРДЕРІВ
...що у наркобаронів більше грошей,
ніж у найбагатших капіталістів країни.
Покажи.
Якщо викрасти когось з родини, що вони зроблять?
Подзвонять у поліцію?
Команданте!
Написано, що Ґача-Мексиканець - дев'ятий у рейтингу багатіїв світу.
Викрадемо його сина?
Він психований маніяк, товаришко.
І купив половину армії.
А брати Очоа - чотирнадцяті.
Їхня сестра Марта навчається в універі. Може, її?
Цей варіант ліпший.
Брати Очоа - хробаки.
Хвилинку.
А може, Пабло Ескобара?
Знаю, про що ви подумали.
Що жоден псих не стане красти наркодилера, так?
Але ви просто не знаєте M-19.
M-19 - комуністична група партизан
зі студентів та інтелектуалів,
які начиталися Карла Маркса.
Очолював їх Іван «Грозний» Торрес,
історик, ні в зуб ногою у партизанщині, але значення символів розумів.
Він вдерся у будинок-музей Болівара
зі своїм приятелем Алехандро
та дівчиною Алехандро Елісою
і викрав національну реліквію:
шаблю Сімона Болівара,
легендарного генерала, що звільнив Колумбію від іспанського гніту.
Дотепники навіть записку лишили:
«Боліваре, твоя шабля повертається на поле бою».
Це була геніальна ідея,
маркетинговий хід, що випередив свій час.
Вони прокинулися знаменитими.
Мабуть, тоді їм і зайшов ум за розум.
А що Пабло Ескобар?
Він найбагатший.
Ескобар дає гроші бідним.
Маєш рацію.
Ескобар - людина з народу.
Він мені імпонує.
Гаразд.
Тоді зупинимося на Очоа.
13 березня 1981 року,
в день викрадення Марти Очоа,
Лев здійснив свою соту подорож у Маямі.
Здрастуйте.
Добрий день.
Сеньйор і сеньйора Мерфі.
Так.
На кота є документи?
Так.
Покажіть.
Дякую.
Одну хвилинку.
Сеньйоре, пара не має санітарної довідки
та ветеринарного паспорта.
Мабуть, говорить про Пухнастика.
Так, сеньйоре. Привезли кота з Америки.
Звісно, але без ветпаспорта
я не можу підтвердити, що це саме кіт.
І не маю підтверджень, що він з Америки.
Шеф, я не хочу ускладнювати ваше життя.
Гаразд.
У мого боса важкий день.
Від нього дружина пішла.
Так, він трохи дратується...
Ви дуже дорожите цим котом?
Прошу?
Гаразд.
Пройдіть зі мною.
Будь ласка, почекайте тут.
Бос питатиме про ці документи.
Ми тут надовго?
Не знаю.
Пабло!
Поки я намагався потрапити в Боґоту,
Пабло намагався потрапити в політику.
Кажучи, що коли-небудь стане президентом Колумбії,
він не жартував.
-Здрастуйте, Пабло. -Здрастуйте, Валеріє.
Це моя дружина, Тата.
Дуже приємно.
Не хвилюйтеся. Усе пройде чудово.
Я не звик до таких заходів.
Просто будьте собою.
Сеньйоро, а вам краще піти.
Тато, тут забагато людей.
Це не на користь дитині.
Краще зайди в дім.
Де ж він? Уже кілька годин чекаємо.
Може, він на «терапія де пар`єха».
Це що?
Сімейна психотерапія.
Авжеж.
Ти що робиш?
Попрактикую іспанську.
Це «Нуевос Темпос»,
я Валерія Велес, а біля мене чоловік,
названий Робіном Гудом для бідних
за щедру допомогу бідноті Медельїна.
Так, вам не почулося.
Вона порівняла Пабло Ескобара зі сраним Робіном Гудом.
Певною мірою вона мала рацію.
Коли сховати гроші вже нікуди,
починаєш роздавати їх бідним.
Але не забігатиму наперед.
Розкажіть про програму «Медельїн без розвалюх»!
Я народився в Ріонеґро,
це неподалік.
І завжди питав себе: як уряд, що існує для народу,
може бути таким від нього далеким?
Лікарні, соціальні та спортивні програми,
а також будівництво 400 будинків.
Я чула, ви казали матері, що станете президентом Колумбії.
У вас є політичні амбіції?
Немає. Весь свій час я віддаю бізнесу.
Але от що я вам скажу, Валеріє.
Десятиліттями країною керували Лопеси
та інші заможні родини,
які заробили статки на праці бідних.
Вони не знають, чого прагнуть прості люди, а я знаю...
Конні, знаєш, хто це?
Упевнена, він зміг би ввезти кота.
Очам не вірю.
Вони не знають, що він чортів наркобарон!
Щиро дякую.
Пабло!
Тоді Пабло був лиш цяткою на моєму радарі.
Я не знав, що от-от засвічуся на його...
Ми вже кілька годин чекаємо, дякую, що вийшли.
Моя дружина трохи втомилася, ось усі щеплення кота...
Паспорт.
Прошу?
Паспорт, будь ласка.
Лише його.
Що ви робите у посольстві США, сеньйоре Мерфі?
Працюю прибиральником.
Прибиральник.
Ще один.
У вашому посольстві, певне, стерильно.
Авжеж.
Навіть не сумнівайтеся.
Дозвіл для вашого кота.
Вітаємо в Колумбії.
Отак просто, того ж дня я опинився в полі зору наркобаронів.
Щодо Валерії Велес,
журналістки, що брала інтерв'ю у Пабло...
Остерігайтеся!
Вона така ж небезпечна, як і M-19.
А твоя дружина уміє стоячи?
Не смій ображати Тату. Ніколи!
Ти чуєш?
Пробач, Пабло.
Пробач.
Я не хотіла.
Більше не буду.
Клянуся.
Як мені загладити провину?
Хочеш взяти мене ззаду?
Треба віддати їй належне.
Вона розгледіла потенціал Пабло
і розумно цим скористалася
для своєї вигоди.
Як і мій напарник Хав'єр Пенья,
який додумався добувати інфу про наркобаронів,
зависаючи з їхніми жінками.
Що далі, то краще виходить.
Ти неперевершений, Хав'єре.
Що ж...
Не перехвали.
Це правда.
Чим пригостиш?
Віскі або водою з-під крана.
Водички.
Твоїй домівці бракує жіночої руки.
Мене все влаштовує.
Ну... Я нічого не пропонувала.
Візьми.
Був би ти клієнтом, платив би наперед.
-І не знав би мого імені. -Не ображайся.
Це гроші від дядька Сема за інфу, якої ти не зливала.
Візьми.
А віза?
Вивідаєш щось, тоді поговоримо.
Які плани на вихідні?
Їду в Медельїн.
Робота, відпочинок?
Маю дбати про дочку.
Я теж маю гроші.
Ці хлопці заможніші за Дядька Сема.
Іди до мене.
-Що? -Поцілуй.
Поцілуй мене.
Бачу, доведеться шукати іншу дівчину.
Бажаю успіху.
Ми всі їдемо в Медельїн.
Дехто летить літаком.
Елено?
Елено!
Це чия вечірка?
Господи!
Що це?
Схоже на 38-й.
-За чотири квартали звідси. -Зараза.
Ласкаво просимо в Боґоту.
Може, давай під ліжком?
Одне питання.
Хто тобі сказав?
Мати Тереза з Калькутти.
Пабло сказав, що за Марту Очоа платити не буде.
Ґуставо теж.
А Хорхе?
Ні. Хорхе не згоден.
І що далі?
Вони всі їдуть у «Лас Марґаритас».
Усі?
Так, будуть усі.
Перший день у посольстві США.
-Мій напарник... -Хав'єр?
Познайомив мене з відділком УБН...
Мерфі, це Вівер і Висникі.
Поховані в пилюці.
-В дупу, Пенья. -Відпустка все.
Ми летимо в Медельїн.
Передаватимемо дані телетайпом просто у Вашингтон.
Ми летимо в Медельїн?
Потім - з вояками...
Вояки, це Мерфі.
Мерфі, це наші вояки.
Допомагають колумбійцям протистояти комуністичній загрозі.
Це секретні дані.
-Ми їх розсекретили. -Це вирішує посол.
Та без проблем.
І нарешті,
кабінет посла.
Навіщо вам ці дані?
ПОСОЛЬСТВО США
На вихідні в Медельїн їде багато повій.
Найкращі дівки Боґоти. Перший клас, п'ятизіркові готелі.
У баронів зустріч, а тоді гульня.
А при чому тут M-19?
Хтось викрав Марту Очоа. Є підозри, що M-19.
Щоб переконатися, треба їхні справи.
Якщо хоч один долар американських платників податків
піде на шльондр,
вам кінець.
Добре, дякую. Ще дещо, пані посол.
Що, агенте Пенья?
Я подав запит на візу для інформатора. Підпишіть!
Не набридайте.
Та ти її улюбленець! Тебе справді інформує повія?
Усі на когось працюють.
Уже наступного дня ми з Пеньєю летіли в Медельїн,
на батьківщину Пабло.
Перша зупинка:
школа імені Карлоса Олґіна,
оперативна база полковника Каррільйо.
-Доброго дня, майоре. -Здрастуйте.
Інформацію підтверджено.
Ділки збираються в «Лас Марґаритас».
Познайомся, новий агент Стів Мерфі.
Свіженький.
Потім ми поїхали у крутий готель,
де мали зустрітися наркобарони.
«ЛАС МАРҐАРИТАС»
Фото з того дня ще довго допомагали впізнавати злочинців.
Там був Карлос Лейдер...
Брати Очоа...
Фернандо Ґалеано, Вовкулака.
Це Ґача?
Я раніше не бачив його з наркобаронами.
І найважливіші гості:
Ґуставо і Пабло.
Сфотографуй цього покидька.
Усі під одним дахом, і завдяки Пеньї ми їх зняли.
Але ми не знали, що стали свідками створення
сумнозвісного Медельїнського картелю.
Пабло скористався викраденням Марти Очоа,
щоб уперше зібрати наркобаронів разом.
І оголосив себе їхнім лідером.
Сеньйори, наразі я пропоную
створити організацію.
Об'єднаймо сили, щоб тренувати солдатів,
обмінюватися знаннями, купувати інформацію.
І, щоб усім було зрозуміло,
назвемо свою організацію
«Смерть викрадачам».
Що я пропоную:
я візьму на себе всі операційні питання.
Ви будете лише покривати витрати.
Що ви отримаєте натомість?
Два пункти.
Перше.
Я покладу край викраденням.
Друге,
наразі найважливіше.
Я обіцяю повернути Марту Очоа рідним.
За нас.
Смерть викрадачам!
Прийшли повії, і стало ясно, що зустріч скінчилася.
Нарешті інформаторка Пеньї
була в центрі подій.
Сюди! Розважайтесь!
Не забувайте про Ла Кіку!
Приділіть йому увагу.
Сядь, голубонько.
-Як твої справи? -Добре. А твої?
Яке гарне сомбреро.
Тобі личить.
-Гадаєш? -Так, дуже гарне.
Ану...
Миленько!
Вона вже мала вийти.
Кинула тебе?
Ні, вона не тупа.
Може, чепуриться для тебе.
Так.
Елена так хотіла американську візу,
що заради неї була готова на все.
Це її і підвело.
Ти втомився.
Дозволь, я позбавлю тебе напруги.
Чим тебе так утомила зустріч?
Ти щось чула?
Нічого. Просто підтримую розмову.
Кажуть, вона давно пішла.
Вона вже мертва.
Ні, в готелі її б не вбили.
Отже, убили деінде.
Знала, на що йде.
Якщо повертатися, то зараз.
Знайди дівчину.
Коли що, є знайомий сікаріо.
Я піду з тобою.
А Свіженький?
Побудь тут. Раптом вона вийде.
-А ви куди? -Її шукати.
Ясно, хлопці.
Мужики.
Що таке?
Дівка не ворушиться.
-Як дохла корова. -На смерть затрахав?
Моя черга.
Де дівка?
Де дівка, гівнюк?
Не знаю.
Я не знаю.
Души його.
Свято скінчилося.
Треба вибити з неї інфу.
Ґача хоче знати, що їй відомо.
Ґача - параноїк.
Чекайте...
Синці мене не заводять.
Побавлюся трохи й віддам.
Усе гаразд, хлопці.
Її на всіх вистачить!
Відшмагай її гарненько!
Є якісь новини?
-Сказати йому? -Ні.
Згадай слова Каррільйо.
Я не говорю англійською.
ПОЛІЦІЯ
-Це далеко? -Ходімо, гівнюк.
Елено?
Я заберу тебе звідси.
Обіцяю.
Так.
Виводимо її.
Зрозумів, майоре.
Хлопці, їдьмо.
Ґрінґо, Каррільйо викликає. Їдьмо.
Не говориш англійською?
ПОЛІЦІЯ
Їдьмо!
Де в біса Пенья?
- Де Пенья? -Там.
Як вона?
Під заспокійливим.
Оклигає?
Фізично - так.
Психічно... Бляха, навіть не знаю.
-Ти мене навмисно кинув. -Слухай, чувак...
Ми напарники, не смій мене кидати.
Я не для того сюди летів, щоб дупу відсиджувати.
Хай що буде,
я з вами.
Це ясно?
Ясно.
Аби ти сам знав, що робиш.
Послання Пабло викрадачам було простим.
Він убиватиме їх одне за одним,
поки вони не повернуть Марту Очоа.
Іван Грозний думав відсидітися в джунглях.
Думав, рано чи пізно наркобарони здадуться.
Помилився.
У M-19 не було шансів.
«Поверніть Марту Очоа живу-здорову...
Або ваші рідні - наступні».
Підпис «Смерть викрадачам».
Прошу, відпустіть.
-Хутчіш! -Прошу, не треба!
Чи треба казати, що Марту Очоа відпустили цілісінькою?
Але вбивства не припинилися.
Пабло скуштував крові й увійшов у смак.
-Скажіть, хай посуне трохи ближче. -Ближче.
Посунь ближче!
І трохи вище.
Трохи вище і ще трохи ближче,
щоб було видно дерево!
Отак.
Ще вище, щоб було видно деревце!
Так...
Отак. Ідеально.
СМЕРТЬ ВИКРАДАЧАМ
Ще трішки.
Отак! Правильно.
-Так набагато краще. -Так, шеф.
Я просив нікого в парк не впускати.
-Я розберусь. -З глузду з'їхав?
Тупий віслюк.
Це жінка з дитиною.
Зроби фото і розішли по газетах.
Давай.
Добридень, сеньйоро.
Здрастуйте.
Вибачте, парк сьогодні не працює.
Як це не працює?
Я проведу вас.
А чому не працює? Я щодня тут гуляю.
Якісь викиди,
малятко може захворіти.
Я і думаю, що за сморід!
-Так? -Так, дивина.
Яке гарне маля.
Викапаний батько! Дякую вам.
-Пишаєтеся ним? -Звичайно.
Ми з дружиною теж скоро станемо батьками.
Як чудово! Вітаю!
Не знаємо, хлопчик чи дівчинка, аби здоров'я було.
Звичайно.
Здоров'я - найголовніше.
Розіславши в газети фото повішених з M-19,
Пабло зажив слави непереможного.
Так розправився зі страшними комуністами -
впорається з будь-ким.
Іван Грозний швидко допетрав, що має лиш один вихід.
Дон Пабло!
Що з ним зробити?
Убити?
Я бачу, ти підеш до кінця.
Ну ось я, перед тобою, покінчи з цим!
Але шаблею Болівара.
Чудовий подарунок.
Щиро дякую.
Підведися.
Я гарантую цілковиту безпеку тобі й твоїм рідним.
Відтепер
ми будемо працювати разом.
Іди з миром, брате.
Я правильно тебе зрозумів?
Чи ти жартуєш?
Тепер ти вестимеш справи.
А ти що робитимеш?
Звільнятиму Колумбію.
Вітаю в Медельїнському картелі!
У наркобаронів була своя армія, а в нас із Пеньєю своя.
Багато колумбійців, як-от майор Орасіо Каррільйо,
так переживали за майбутнє Батьківщини,
що для її порятунку були готові на все.
Ця війна могла сколихнути всю країну.
І мою Батьківщину,
звісно, зачепила б.
Навіть моя Конні хотіла допомогти.
Вона працювала медсестрою в громаді.
Хотіла щось змінити.
Мабуть, забула, що ми в Колумбії.
Мене будуть супроводжувати туди й назад, щодня.
Ага.
І чекати весь день.
Востаннє ти була в церкві на нашому весіллі.
Що ж, поверну Бога у своє життя.
Зупини тут.
РЕЛІГІЙНИЙ ГРОМАДСЬКИЙ ЦЕНТР
Слава Богу!
Вибачте.
Нехай твій охоронець у тій громаді від тебе не відходить.
Ми що, не замкнули дверей?
Господи, Стів!
Назад.
Стій і не ворушися.
Переклад субтитрів: Марія Назарко