ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ.
ДЕТАЛІ ЗМІНЕНО З ХУДОЖНЬОЮ МЕТОЮ.
ЗБІГИ ІМЕН І ПОДРОБИЦЬ ВИПАДКОВІ.
БОҐОТА 1989
Шановні співвітчизники!
Партія «Новий лібералізм» -
єдина в Колумбії,
яка не боїться наркоторговців.
Наркоторговці можуть протиставити екстрадиції...
Тільки три речі.
-Хабарі... -Хабарі...
Залякування...
-І шантаж. -І шантаж.
-Страшний, ганебний бич. -Страшний, ганебний бич.
Що робиш?
Слухаю, чи він нічого не переплутав.
Це ж ти написав, тобі видніше.
На, це тобі.
Що це?
Чисті шкарпетки.
Твоя дружина передала.
Як справи у Ґалана?
Нормально.
Даремно він приділяє стільки уваги екстрадиції.
Є й інші теми.
А в Ґалана є яйця.
У сміливців є погана звичка: вони довго не живуть.
Ну, тоді...
Тобі нема чого хвилюватися.
Подай шкарпетки.
Передусім вивеземо тебе з Боґоти.
-Гаразд. -У Кумаралі є сиротинець.
Там поряд ні партизанів, ані наркобаронів.
А потім що?
Зробимо новий паспорт.
Даси свідчення проти Ескобара з іншої країни.
Ти втік зі своєї країни, а я зі своєї не тікатиму.
Від цього залежить твоє життя.
Ти з усіма інформаторами спиш?
Ти за мене не відповідаєш.
Якщо Ескобар тебе знайде,
уб'є не вагаючись.
Якщо я не вб'ю його перша.
Вона як граната без чеки.
І єдиний свідок, який пов'яже Ескобара і штурм Палацу.
Якщо віддамо її колумбійцям,
вона зникне.
Влаштовує тебе?
Ні.
Що ж робити? Варіантів нема.
Ховати її, доки все владнається, вибити імунітет за свідчення.
А нам виб'єш?
Якщо про неї дізнаються, ми сядемо.
Наступного разу хай твоя жінка віддає гранату тобі.
Ти її трахаєш?
Комуністку?
Це не по-американському.
Є підтвердження теорії наркоконтролю
про причетність Ескобара до штурму Палацу правосуддя?
Ні, мем.
Агент Пенья каже, що його інформатор підтвердить,
але не називає його.
Думаю, знати могли лише ці двоє:
Еліса Альваро,
дівчина Алехандро Аяли,
або Ернесто Собріно,
священик-радикал,
що прихистив утікачів з M-19
у комуні «Лос Альтос».
Ваш інформатор - один з них?
Пані посол, це відомо
з неофіційного прослухування.
Ми підслухали розмову баронів.
Що? Яких саме?
Схоже на Ескобара.
Ми майже впевнені.
Важко...
Сказати напевно. Поганий зв'язок.
-Дзвінок з Панами. -Панами?
Ґалан точно переможе, а він підтримує екстрадицію.
Вони не збираються чекати вислання у США.
После, кажуть, Мануель Нор'єґа
дає наркобаронам прихисток
і, може, перевантажні пункти для коксу.
Нарковиробництво переносять у Панаму?
Маячня, Пенья!
Вибачте, пані посол.
То у вас Ескобар
лигається з комуняками,
тепер-от - з Мануелем Нор'єґою!
Або те, або інше, синку.
Пані посол, Мануель Нор'єґа бореться з комунізмом
20 років по всій Латинській Америці.
Мене ображають спроби наркоконтролю заплямувати його ім'я.
Я насилу стримав сміх.
Праві, ліві...
Мануеля Нор'єґу цікавили лише гроші.
Коли Буш очолював ЦРУ,
Нор'єґа виступав проти комуняк,
щоб Штати ігнорували його причетність до наркоторгівлі.
Коли ж Нор'єґа зрозумів, що може заробляти більше,
злигавшись з комуняками - змінив команду.
Тож ми вдерлись у Панаму
і заарештували Aнанасову пику.
Але це було пізніше.
На той момент друг і соратник був правим агентом ЦРУ
та отримував кошти і від Буша, і від наркобаронів.
ПАНАМA
Пабло перебив половину суддів Вищого суду, щоб уникнути екстрадиції.
Тепер він пропонував в обмін на перемир'я сплатити нацборг Колумбії.
Гадаю, сумував за домівкою.
Глянь на це лайно.
Ми витрачаємо мільйони,
а знайти пристойного їдла не можемо!
Зрозумій, не їжа наша проблема, а Нор'єґа.
За першої нагоди
він здасть нас америкосам.
Не хвилюйтеся, друзі.
Домовимося з урядом - вернемося на Батьківщину.
Сплатити національний борг Колумбії в обмін на амністію?
Ліпше я в Іспанію переїду.
А я пропоную
повернутися і дати бій.
Ні, не наш варіант. Війна шкодить бізнесу.
Потрібні переговори, як Пабло казав.
Ґуставо...
Цього не сталося б, якби він не вбивав політиків і суддів.
А що робити? Кажи, послухаю.
Після бійки кулаками не махають. Ще й сидячи тут...
Знаєш, Пабло.
По-моєму, ти повбивав тих людей, бо тебе не пустили в їхній клуб.
Припни язика, козел.
Уряд Колумбії відхилив нашу пропозицію щодо амністії.
Звикайте до тутешньої їжі, панове.
Додому повертатися небезпечно.
Вони відхилили нашу пропозицію.
Доведеться лишитися тут.
Ненавиджу це місце.
Можемо поїхати деінде.
Кажуть, Швейцарія прекрасна.
У Швейцарії ми ніхто.
Яка користь з грошей, якщо ми не можемо поїхати додому?
Якщо ми повернемося...
Мені доведеться битися.
Роби, як вважаєш за потрібне, коханий.
Так це і сталося.
Це рішення назавжди змінило Колумбію.
За всіма опитуваннями, ви попереду.
Як на мене, ви вже перемогли.
Чому ж ви не даєте спокою наркоділкам?
Я хочу миру в країні.
І якщо не я, то хто?
Ви заганяєте їх у кут.
Я ношу жилет.
Боюся, бронежилета недостатньо, щоб гарантувати вам майбутнє.
Не бійся, друже.
Майбутнє буде.
Луїс Карлос Ґалан піднявся на сцену в Соачі 18 серпня,
усупереч порадам керівника його кампанії Сесара Ґавірії.
Кулі ввійшли трохи нижче жилета, вбивши Ґалана за лічені хвилини.
На коротку мить сяйнула надія -
і згасла, коли вбивця натиснув на гачок.
Оплакуючи смерть Ґалана,
селяни в кожній хаті запалили свічку на знак скорботи,
а тисячі містян вийшли на мовчазний марш,
протестуючи проти жорстокості ділків.
З Ґаланом померла
і надія на мирне майбутнє.
Говорімо прямо, брате.
Ґалан мертвий.
Це ти наказав його вбити?
Сволоч, не спитав нас і прикінчив його.
-Фабіо, я хочу додому. -Додому?
«Додому?» Нас одразу схоплять.
Патякаєш про партнерство, а дієш на власний розсуд?
Ґалан був єдиною загрозою.
Більше ніхто не кине нам виклику.
І знаєш чому?
Бо нема більше таких відчайдухів, як ми.
Ми їдемо додому.
Пабло мав рацію.
Хто ж ризикне стати на місце Ґалана?
...і чесність.
Люди на вулицях вимагають правосуддя,
а я благаю Господа,
щоб перед лицем цієї жертви
суспільство нарешті згуртувалося,
підтримало уряд
та наші інституції
і зажадало ефективнішого правління...
ЛІБЕРАЛИ СОЛІДАРНІ З ҐАЛАНОМ
...яке не боїться убивств, викрадень
та інших видів насильства.
Мій батько,
Луїс Карлос Ґалан,
залишиться в пам'яті народу людиною,
що показала колумбійцям небезпеку наркоділків.
Кулі вбивці не вб'ють справу його життя.
Він загинув,
але на його місце прийде інший.
Хочу сказати доктору Сесару Ґавірії,
від імені народу Колумбії і моєї родини,
що ми довіряємо йому ідеї мого батька
і підтримаємо його кандидатуру
на пост президента, якого потребує Колумбія.
Докторе Сесар Ґавірія, врятуйте Колумбію!
Ґавірія!
Доктор Сесар Ґавірія,
нова надія Колумбії.
Підтримає екстрадицію як Ґалан, - наркоділки будуть битися.
Не підтримає - Колумбія стане наркодержавою.
Телефон!
Нехай залишать повідомлення.
Нема куди.
Краще б ніхто не дзвонив.
Це ж твої друзі.
Вони хочуть тебе підтримати.
Або дати пораду, що мені робити.
А можна не підтримувати екстрадицію?
Я писав ті промови.
Так.
І вірив написаному?
Я вже не знаю, у що вірити.
Не хочу, щоб наркобарони панували.
Але мені не до вподоби, що Штати лізуть у наші справи.
Тоді нічого не кажи.
Це єдиний спосіб вижити.
Панове.
Фернандо, вище носа.
Ось, випий.
Ми летимо додому.
-Як ти? -Чудово, любий.
А ти як?
Дай і мені.
Маргарити?
Скуштую.
-А смачна ж, падлюка! -Бачиш?
Дякую.
Хочу тебе спитати.
Чому ми повертаємося?
Там ми будемо по вуха в лайні.
Заспокойся, братику.
Іспанія занадто далеко, хто там захищатиме наші інтереси?
У нас більше шансів впливати на Пабло вдома.
Нам варто бути поруч.
Розслабся, синку!
Хіба ти не розумієш?
Йому комфортно тільки на війні.
Він везе нас на бійню.
Як наші справи?
Нор'єґа коштував нам статку,
але ми ввезли 175 тонн у Маямі.
Мексиканські маршрути Ґачі приведуть у Лос-Анджелес.
Але знаєш, що найважливіше для бізнесу?
Щоб ситуація вдома лишалася спокійною. Розумієш, про що я?
Звісно.
Ти мав порадитися зі мною щодо Ґалана.
Ти б умовляв відмовитися від задуму.
Так.
Мені вже набридло.
Ми купу грошей змарнували через все це лайно.
Ти слухаєш?
Глянь на гори, Ґуставо.
Я радше помру,
ніж ще колись покину Колумбію.
Що сталося, Каррільйо?
Дякую, що прийшов.
Ділки повернулися з Панами.
Вправляєшся в англійській?
Я цим людям не довіряю.
Усе сказане іспанською донесуть Пабло.
Я слухаю розмови сікаріос Пабло.
Супутникові та стаціонарні телефони.
У мене десятки підслушок, але за місяць ми засікли лише десять кілограмів.
Може, я слухав, як інфу зливали мої ж люди.
Вже й за ними стежу.
Вони скаржаться подругам, що їм страшно,
і плачуться мамам, коли убивають наших.
А часом дехто ділиться нашими секретами з Пабло.
Керівництво в курсі?
Йому я довіряю ще менше.
Більшість моїх людей - звідси,
тут легко добратися до матерів, тіток, сестер.
Як мені боротися, якщо мої солдати вже служать Ескобару?
Обов'язково наймати медельїнців?
Так.
Без сумніву, червона.
Справді?
А мені до вподоби сіра.
Червоний - не лише колір партії,
з ним ти здаєшся простішим і ближчим до людей.
А це важливо.
Я думаю, що б вибрав Луїс Карлос?
Ще треба найняти іміджмейкера.
Ти маєш стати привабливішим для молоді,
трохи... Сучаснішим.
Ти тепер створюєш мій імідж?
Я дбаю про твої рейтинги.
Крім того...
У Ґалана була команда професіоналів, а кому він міг довіряти?
Ти знаєш, що мені можна довіряти, так?
То яку візьмеш, червону чи сіру?
Перед смертю Луїс Карлос мені дещо сказав.
«Майбутнє буде».
Побачимо, що це за майбутнє.
Ми з ним працювали в міністерстві.
Те, що він пішов у президенти,
свідчить про кепський стан речей.
Я маю знати, на чиєму він боці.
Наступного тижня у нього прес-конференція.
Його обов'язково спитають.
Не хвилюйся, Пабло. На нього неважко вплинути.
-Ні, я не згодна. -Чому?
Він давав мені інтерв'ю, будучи радником з економіки.
Я бачила, як він сидів на парковці у пошарпаному «Рено»,
їв яблука з пакета
і читав про економічні реформи.
Він мав звітувати і хотів добре підготуватися.
Він заучка, а не лідер.
Не...
-Ні, ви не зрозуміли. -Ні.
Він не олігарх.
Він виріс у бідній родині.
Як і ти, все заробив сам.
З такими треба бути обережними.
Передайте йому повідомлення.
Ми вже добре заробили.
Треба вирішити, чи лишатися з Пабло, чи йти далі своїм шляхом?
Треба побалакати з друзями з Півдня.
Ні. Ще не час. Ні!
Як скажеш.
Ти бачив Марину?
Казала, купить нову щітку.
Ти ж знаєш свою сестру.
Вона може ходити по магазинах тижнями!
Як же я тебе хотів у Панамі!
-Невже? -Так.
У цьому я не сумнівалася.
-Іди до мене, мала. -Ти такий терплячий.
Звісно.
Усі твої були там, твої брати...
Брати зводять мене з розуму.
-А знаєш? -Що?
Пішли вони!
Хай їдуть в Іспанію, як хочуть.
А ти зостанешся тут, зі мною.
Не ховаймося більше!
Годі.
Добре.
А як же моя дружина?
Попроси Пабло про послугу.
Нехай подбає про неї, як подбав про Ґалана.
Ти...
Така юна, а вже така лиха!
Який успіх, Фернандо!
З міністра уряду - у хлопчики на побігеньках Пабло Ескобара.
Платять, мабуть, більше.
Я це роблю не заради грошей.
Як може країна висилати своїх громадян вмирати в клітці у Штатах?
Я розумію вашу дилему.
Якщо виступите за,
вас назвуть маріонеткою США і можуть не вибрати.
Якщо виступите проти,
розлютите ґрінґос,
а для преси станете людиною наркоділків.
Сесаре, я залюбки зроблю
ефір про вашу кампанію.
Це честь для мене
і зиск для нас обох.
Чудова думка!
Ви геть безсоромні?
Як ви ночами спите?
Сесаре, нащо таке казати?
Якби Луїс Карлос був таким розумним, як ви,
може, вдалося б уникнути трагедії.
І в країні був би мир.
Спокійно.
Геть!
Прочитайте листа Пабло.
І, може, у вас буде майбутнє.
Пов'язали попа-комуняку, отця Собріно.
Він заговорить.
І тоді,
сподіваюся, ви зрозумієте, що важливіше в цій півкулі.
Може, натякнете?
Наркобарони жадають
лише грошей.
А комуністам треба все.
Не знаю, як ти, Пенья...
А я люблю мати своє.
Зрозуміло.
Гарно побалакали, Лу.
-Ти мене просвітив. -Еге ж.
Цей... Священик...
Якщо він був твоїм інформатором і ти його захищав,
тебе заарештують за держзраду.
Пенья мав з'ясувати, як сфальшувати документи для Еліси.
Він зробив те, що вмів найкраще.
Я вгадаю!
Ситуація сумна, заплутана, і стосується тебе й місцевої кралі.
Який гарний манікюр.
Це твій колір, Колін.
-Що треба? -Усе просто.
Потрібен твій підпис... Отут.
Ти хочеш, щоб я зробила посвідку?
Хто ця жінка?
Я прошу тебе
забити на бюрократію і врятувати життя.
Хіба б я попросив, якби це було неважливо?
Це моя інформаторка.
Допоможе знищити Медельїнський картель.
Колін, на чиєму ти боці?
Брате, що сталося?
Де ти був?
-В офісі. -В офісі?
Так.
Точно?
Дивно,
я туди дзвонив, сказали, що тебе нема весь день.
Не знаю, куди ти дзвонив, але я був там.
Усе заарештували, Пабло. Всі рахунки...
Ми знали, що за Ґалана буде помста, так?
Так.
Заспокойся, Ґуставо.
Заспокойся, скоро все вщухне.
Що ти зробиш?
Уб'єш нас обох?
Боїшся смерті?
Ні. А ти?
Загаси.
Де ти був?
Загаси, Пабло.
Загаси!
Ти зі мною чи ні?
А коли я був не з тобою?
Ми були разом від самого початку.
Без тебе я не впораюся.
Сумніваєшся у моїй відданості?
Ні.
Але серйозно підозрюю Очоа.
Ґавірія прочитав листа Пабло.
Умови були прості.
Він обіцяв мир, якщо баронам дадуть спокій,
а як ні - погрожував великою війною.
Завдяки прослухуванню Каррільйо знав, що наближається буря.
Пабло став його обов'язком і нав'язливою ідеєю.
Каррільйо почав упізнавати голос Пабло,
знав режим його сну,
улюблені страви,
культурні запити,
любов до шовкових простирадл
і улюблену музику.
На радіохвилях він клявся дружині у вічному коханні.
Та чи знала вона, як легко він наказував убивати?
Каррільйо уже розумів кодові слова Пабло.
Час прорідити стадо.
Стадо - судді і політики, які підтримували екстрадицію.
Ми забили гол?
Репортеру, так.
Йому теж треба забити гол.
«Гол» - це заплановане вбивство.
Давай.
Скажеш щось проти нього, і тобі кінець.
Список поповнювався щотижня.
Ґільєрмо Кано, редактор «Ель Еспектадора»,
і його репортер Луїс Камачо.
Хайме Родріґес, колишній керівник УБН, попередник Каррільйо.
Барабанний бій не стихав.
Для Каррільйо війна вже почалася.
Але він не довіряв своїй армії.
Я можу закінчити твою військову кар'єру.
-Мені плювати. -Прошу?
Орасіо... Не здавайся.
Ти завжди був лідером у переслідуванні Пабло Ескобара.
Так ти висловлюєш нам вдячність?
Операція може провалитися ще до початку.
Я сюди не жартувати прийшов.
Міністр оборони віддасть тобі належне за докази з асьєнди «Наполес».
А якщо подаси у відставку, підставиш мене.
Воно тобі треба? Ти цього хочеш?
Пам'ятаєш, кадетами ми й не мріяли
про керівництво найважливішим відділом країни?
Орасіо, прошу як твій товариш, подумай!
Я не знаю, кому платить Пабло.
Може, комусь з нас трьох.
Орасіо, будь ласка.
Я ризикую сім'єю.
На випадок війни мені потрібна зброя.
Гаразд.
Чудово.
Скажи, що тобі потрібно.
Непідкупні люди.
Так з'явилася Пошукова група.
Але не лише Каррільйо наймав солдатів.
Малий. Усе гаразд?
-Звичайно. -Підійди.
Ла Кіка й Отрута передавали товар із дітьми.
Якщо не зазирали всередину,
то їм довіряли доставку всього:
від кокаїну...
До будь-чого іншого.
Як справи, синку?
Як ти?
Добре.
Доведеться вбити мерзотника.
Каррільйо - коп.
А копа завжди можна купити.
Повір, я намагався.
Запропонуй більше.
Або позичу тобі Навеґанте.
Він що завгодно зробить.
Твоя правда.
Або гроші, або свинець.
Нехай цей покидьок вибирає.
До речі, щодо свинцю...
Мені скоро зброя прийде.
УЗІ, гранати.
Якби я міг знайти ядерну зброю...
Але веду переговори
щодо ракети.
-Ракети? -Ракети.
-Не свисти! -Так!
Бос...
Це крек-кокаїн,
знайдений кілька днів тому
агентами наркоконтролю
у парку навпроти Білого дому.
Ми хочемо повідомити наркокартелю:
правила змінилися.
Він же свистить, так?
Він сам курить цю фігню. Зуб даю.
Мудило.
Сеньйора Кіроґа сказала, що сусіди проголосували.
За наш переїзд.
Але перед будинком цілодобово чергує охорона.
Це їх і лякає.
Іди до мене.
Так буде не завжди, кохана.
-Родріґо. -Привіт, Орасіо.
Усе гаразд?
Поговоримо?
Звичайно. Заходь.
Поговоримо про непідкупних.
Я слухаю.
Тобі просили переказати:
якщо припиниш усю свою діяльність,
отримаєш одноразово шість мільйонів.
Орасіо, доларів, не песо.
Хто тебе попросив?
Гадаю, ти розумієш.
Назви ім'я.
Ти знаєш.
Назви ім'я, Родріґо.
Ескобар.
Не дивися так, я завжди тебе любив.
Я хочу уберегти тебе і твою родину
від горя.
Його щупальця скрізь.
Як він досі тебе не вбив!
Забирайся.
Будь ласка...
Орасіо...
Вважай.
Я їхав до церкви.
Зі своїм товаришем, Джоном, моїм дружбою.
Ми запізнювалися.
На дворі пекло нещадно,
градусів сорок.
Усі гості напевне стікали потом.
А я раптом зупинив машину.
Ти що, кинув її біля вівтаря?
Я не знаю, чи дійшла вона до вівтаря.
Що ж, ти врятував її від пекла.
Так, вона мені пробачила,
врешті-решт.
Вийшла за біржовика з Далласа.
Ренді... Чи як його.
Повір, це на краще.
А якщо отець Собріно заговорить?
Він заговорить.
Навеґанте! Ну нарешті.
Вибачте за запізнення.
Не міг приїхати раніше.
Що дізнався?
Ґача їде вночі в Картахену.
Можу допомогти його взяти.
Ти казав, здаси інформацію, а не Ґачу.
Вам сьогодні пощастило.
-Що хоче інформатор? -Може, грошей.
Нагорода за Ґачу - мільйон доларів. Це непогана мотивація.
Якщо облажаємось, усе, втече.
-З цим типом щось не так. -Треба ризикнути.
Їдьте в Картахену.
Тільки як спостерігачі.
Ми маємо взяти його живим,
по змозі.
Мерфі, ви в Боґоті.
Сьогодні прес-конференція Ґавірії,
і хай він скаже все,
що хоче.
Так, мем.
Гарна сукня, после Нунан.
Давай, отче. Колись!
Ще? Ти хочеш ще?
Ні! Не треба, благаю! Ні!
Не треба!
Він твій. Готовий говорити.
Отче...
Як утекла Еліса Альваро?
Вона... Пішла...
З американкою.
Пішла з американкою.
Жінкою Мерфі.
Я не розумію.
Як, ти і комуністи?
Ти хоч одного комуніста бачила?
Так, бачила,
і вона мені збрехала.
Я не комуністка, Конні.
Я проти бідності, корупції, несправедливості і жадібності.
Мабуть, в американців цього нема.
Справді?
У нас усе інакше.
Треба було сказати прямо.
Вибач.
Мені краще піти.
Не можна.
Якщо тебе знайдуть, то вб'ють.
Я закохалась у чоловіка...
Хорошого чоловіка.
Я хотіла творити добро.
А натомість... Влипла в таку халепу.
Ти така не одна.
Побачимось удома.
Документ для Еліси.
-І що з ним робити? -Відвези її в Кумарал.
Там її сховає моя людина.
Поки будеш у Картахені? Бляха...
-Хто це зробив? -Брате, що пропонуєш робити?
Вийти у вікно?
Послухай,
вона важлива.
Для кого?
Для нас.
Я подбаю про Елісу.
Візьми довбаного Ґачу.
ПОСОЛЬСТВО США АЛЬВА БОРРАҐА
Нарешті у нас побачення.
Давно ми не лишалися самі.
Лише ти, я...
І наш охоронець!
Як у добрі давні часи,
ми були молоді, а твій тато нас пас.
Мій тато тебе обожнював.
Авжеж.
Ґарсія!
ЕКСТРАДОВАНІ
КРАЩЕ МОГИЛА В КОЛУМБІЇ, НІЖ В'ЯЗНИЦЯ У США
Слухаю.
Так.
Але він живий?
Гаразд.
Ано?
Ано!
Це пташеня
залетіло в будинок.
Я випущу.
Що?
Була спроба замаху.
На полковника Каррільйо.
Є загиблі?
Один з його людей.
Знаю, як страшно... Бути зараз на твоєму місці.
Але знай: я думаю, що ти дуже хоробрий.
Я не хоробрий.
Не такий, як Ґалан.
Але завдяки страху ти живий.
Їм цього не зрозуміти.
Я підтримаю будь-яке твоє рішення.
Кажуть, ніщо не додає боягузу хоробрості так,
як чужий страх.
Луїс Карлос Ґалан прийняв рішення, яке коштувало йому життя.
Тепер настала черга Ґавірії.
Вітаємо, репортери США!
Сьогодні я з великим задоволенням
представляю вам кандидата Сесара Ґавірію.
Уже давно наш уряд обстоює принцип
рівності всіх громадян
перед законом.
Отже...
Як кажуть колумбійці,
Господь створив нашу землю такою прекрасною,
що навіть перед іншими країнами ніяково.
Тому, щоб зрівняти рахунок,
Бог заселив її
лихими людьми.
Головною перешкодою
для вільного й гідного майбутнього
є насильство і терор,
які поглинають нашу любу країну.
Насильство цих
лихих людей
буде засуджено
в ім'я справедливості
та в пам'ять про Луїса Карлоса Ґалана.
Ми підтримаємо екстрадицію.
Таке рішення
продиктоване не страхом,
а здоровим глуздом,
не отруєним хмарою терору,
і ясним баченням.
У ці важкі часи я можу сказати колумбійцям лише одне:
Майбутнє буде.
Дякую.
Слухаю.
Вважаєш себе крутим?
Змінив би супутниковий телефон!
Хто це?
Твоя мати в Ріонеґро з твоїм жирним синочком.
А твоя дружина купувала одяг у Каррері сьогодні об 11-й.
Ти, мудило, що думаєш...
Що як ти коп, то я тебе злякаюся?
Ти знаєш, де мої рідні, а я знаю, де твої.
-Не забувай. -Погань ти триперна!
Узяв би гроші, як усі беруть!
Міг би жити по-королівськи. А тепер знаєш що?
Я вб'ю твоїх батька, матір, дітей і всю родину,
і ти, гадаю, розумієш,
що кожен з них на мушці, мудило!
Не всі продаються, Пабло.
Як не ховайся, а я тебе знайду.
Не знаю коли,
але знайду.
А коли знайду, прикінчу.
Це я тебе вб'ю!
І всю твою родину, сучий ти син!
Отже, війна.
Переклад субтитрів: Марія Назарко