A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
MEGTÖRTÉNT ESEMÉNYEK ALAPJÁN. A NEVEKET MEGVÁLTOZTATTUK.
A HASONLÓSÁG A VALÓSÁGGAL A VÉLETLEN MŰVE.
Semmi tisztelet.
Még a cigimet sem hozhattam el.
Agyon fogom lőni az összes kibaszott túszt. Ez lesz.
Ki a felelős ezért?
Carrillo és a Keresőosztag. Egészen biztos.
- A tárgyalások közepén? - Vagy Gaviria akar elkapni...
vagy Carrillo magasról szarik az egyezkedésre.
Tudod, mit kell tennünk. Gyorsan le kell zárnunk az ügyet,
mielőtt megtalálnak és kinyírnak minket.
Majd ha már megépítettük a magánbörtönünket.
És az a kibaszottul beszari elnök kénytelen lesz beleegyezni, akkor is,
ha ehhez fel kell dugnom egy bombát a seggébe.
Kurva hideg van. Nem adnál onnan egy kabátot?
- Ide nézz, buzikám. - Na, mi van?
Itt egy miniszoknya a te neveddel.
- "Gustavo Gaviria." - Add már ide!
Rendben, hívjuk fel a srácokat.
És veled mi van?
Minden rendben?
Ha engedélyezte volna az amerikai katonákat,
rögtön elkaptuk volna azt a szarházit.
Erre nem vennék mérget. Escobar sokkal rafináltabb a látszatnál.
- Fenébe. - Tartsd a vonalat!
Jeleket fogtunk a célterület körüli erdőből.
Oké, fiúk, tiszta a terep.
Vegyetek fel minket az El Marianónál.
Megvannak Escobar új koordinátái.
Rafináltabb, mi?
Azért ne igyunk előre a medve bőrére.
Bemértük Escobar telefonjának nyomkövető jeleit,
öt kilométerre a birtoktól.
Haladéktalanul küldjetek oda kolumbiai egységeket.
Keresőosztag, a beérkező hosszúsági és szélességi fokok
fix pontra mutatnak.
Úgy tűnik, a célpont egy helyben áll.
Na, ne szórakozz velem...
Tudom.
Meglépett.
Megint.
Hallod, amit mondok?
Gyere ide.
Bocs, Steve, egy kicsit aggódom.
Azt hiszem, kólikás.
Az meg mi?
Nem tud tőle aludni, ami azt jelenti, hogy én sem alhatok.
Felhívtad az árvaházakat?
Angolul sem tudnám elmagyarázni a helyzetet, nemhogy spanyolul.
Továbbra sem értem, miért hoztad ide.
Vigyük be az egyik kórházba.
Steve, nem vihetjük csak úgy be.
Nem állatmenhelyről van szó.
Nem érsz rá, oké,
értem, de ki kell találnunk, mihez kezdjünk vele.
Háború van, Connie.
Azt mondtad, csak pár napról lesz szó.
Már eltelt egy hét.
Mit keresünk mi itt?
Az az én pólóm?
Nincs több pelenka.
Mi lenne, ha hoznál,
mielőtt teleszarja az egész ruhatáradat?
Jó látni, hogy így összebarátkoztatok.
Légy óvatos, fiam. Ez a nő nagyon okos.
Elveszi a pisztolyodat, és egy pillanat alatt fejbe lő.
Elnézést, főnök.
Hogy érzi magát?
Pont, ahogy számítani lehet rá.
Fel kell vennünk egy újabb üzenetet.
Nem.
Addig nem, amíg el nem enged még több túszt.
Maruja nagyon beteg.
Ricardónak fekélye van.
Rajtam kívül nincs szüksége másra a tárgyaláshoz.
Akkor miért próbál a kormány
folyamatosan elkapni?
Nézze...
Nagyra tartom a bátorságát.
De Gaviria egy szaros kis senki,
és, minden tiszteletem, de az apja szintén.
Mégis mit várt?
Hogy csettintésre bejut a kongresszusba?
Mintha nem számítana, hogy drogkereskedő?
Tiszteletet vártam.
Tisztelték, mikor házakat épített a szegényeknek.
De mikor nem kapta meg ezt a tiszteletet egy csapat önző bürokratától,
hisztizni kezdett.
Nagyszerű dolgokat akartam tenni ezért az országért.
Ha tényleg szörnyeteg lett belőlem, ahogyan mindnyájan állítják,
akkor erről az apjához hasonló emberek tehetnek,
és a mindenkori politikusok.
Az oligarchák és azok,
akik sohasem tudták elviselni azt a kis vidéki senkiházit Medellínből,
akinek több pénze volt mindenkinél és intelligensebb volt mindnyájuknál.
Így van.
Csodálatos dolgokra lett volna képes.
És ez az egészben a legszomorúbb.
Señor Escobar ígéretet tett, hogy elenged két újabb túszt.
Cserébe azt kéri,
hogy továbbra is átláthatóan folytatódjanak a tárgyalások.
Gaviria elnök úr,
Escobar átlátja, hogy mit művelnek.
Pontosan tudja.
Ha továbbra is azon lesz, hogy elfogja az amerikaiak segítésével,
végezni fog mindnyájunkkal.
A lányom életét kockáztatják!
Minden tiszteletem, Nydia, de mi nem kockáztatjuk senki életét.
Számunkra most az a legfontosabb, hogy a lánya és a többi túsz életben maradjon.
Illetve az, hogy elkapjuk Escobart.
A kettő egyszerre nem teljesülhet.
Tárgyalni akar Escobarral, miközben megpróbálja elkapni?
Világos önnek, hogy mik a követelései?
Hogy alkotmányos népszavazással töröljük el a kiadatást.
Azt akarja beismerni, hogy csak egyetlen alkalommal kereskedett drogokkal.
És ami a legrosszabb, meg akarja építeni a saját börtönét, és azt akarja,
hogy a saját őrei felügyeljék.
Mintha alkut kötnénk az ördöggel.
Ön egy olyan országnak az elnöke, amely gyakorlatilag már így is maga a pokol.
Mégis ki mással akar alkut kötni?
Gaviria inkább kötött volna alkut százszor az ördöggel,
mint egyetlen egyszer Pablóval.
Engedni neki egyet jelentett a politikai öngyilkossággal.
Úgyhogy azt tette, ami minden politikusnak jól megy: húzta az időt.
A levegőben tartotta a gépeinket, és imádkozott, hogy kapásunk legyen.
Halló! Itt Gorilla.
Földi egységek, elkezdtük bemérni a jel forrását.
És mikor megtörtént,
nem azt találtuk, amiben reménykedtünk.
Ne haragudj, Gorilla, nem érzem jól magam.
Señorita Diana,
miért ilyen ellenséges a főnökkel?
Te hűséges vagy hozzá, mint egy kutya, nem igaz?
Ez az ember az elrablód.
A tiéd, az enyém és az egész országé.
Gyerünk, kezdjen maga!
Bújjon be ide, gyorsan!
Ki hitte volna, hogy egy sikertelen rajtaütés lesz Pablo legnagyobb győzelme?
Neki meg sem kellett húznia a ravaszt. Megtettük helyette.
Baj van, fiúk.
A harctól kimerült kolumbiai polgárok számára
Diana halála volt az utolsó csepp.
Ez nem csak egy oligarcha halála volt.
Minden réteg követte a sorsát. Jelen volt a tévéképernyőkön és az otthonokban.
Az emberek fel voltak dúlva.
Gaviriának nem sok választása maradt.
Elnök úr!
Megölte a lányomat.
- Engedjék ide. - Várj!
Ha elfogadta volna a feltételeit,
a lányom még mindig élne!
Adja meg neki, bármit is akar.
Másokat már ne tegyen ki ekkora szenvedésnek, mint minket.
Elnök úr, indulnunk kell.
Isten áldja, Nydia!
Szeretném, ha tisztáznánk valamit.
Nem te vagy a felelős Diana haláláért. Világos? Ne legyenek kétségeid.
Annyi forrása van, hogy a végtelenségig folytathatja ezt.
Igen, és mi is.
Mi vagyunk az állam.
Harcolni fogunk,
és megteszünk mindent, hogy kicsináljuk.
Vannak még lehetőségeink.
Például miért nem engedjük be az amerikai katonákat?
Oké, tudom. Ezt nem akarjuk. Én magam sem akarom.
De ha egy egyedi, konkrét küldetésről lenne szó...
- Nem. - Egy titkos akció.
Nem!
Ideje, hogy véget vessünk az egésznek.
Adjuk meg Escobarnak, amit akar.
Induljunk.
Ha a kongresszus eltörli a kiadatást, nekünk végünk.
Kibaszott bábok vagyunk!
Minden, amit elértük, semmis.
Nincs más választásunk.
Az emberek már belefáradtak a bombákba és a vérengzésbe.
Persze, az üzlet meg megy tovább,
csak most már a börtönéből dirigál.
- Pontosan. - Így van.
Minden egybevetve, Escobar bebörtönzése győzelmet jelent.
A propaganda szempontjából?
Ezzel megadjuk magunkat.
Annyira akarják Escobárt.
Miért?
Hogy a Drogelhárítás sikersztorijaként mutogathassák?
Azt hiszik, ez egy játszma, ugye?
Ez itt Kolumbia, és a népünk békét akar!
Ez nem egy kibaszott játék!
AMERIKAI EGYESÜLT ÁLLAMOK NAGYKÖVETSÉGE
Rendben, és most Fernando barátunk
megoszt velünk valami fontosat.
A kolumbiai kormány engedélyezi Pablónak, hogy feladja magát,
és csupán egyetlen dologgal vádolják:
drogkereskedelemmel.
Emellett...
megengedik, hogy megépítse a saját börtönét,
amelynek három kilométeres körzetébe a rendőrség be sem teheti a lábát.
Így végre felszabadítottuk magunkat a zsarnokság alól!
- Éljen soká Kolumbia, szarházik. - Viva!
Fernando.
Nagyon köszönöm.
Nincs mit, Pablo.
És lehet már tudni, hogy mikor szavaz a kongresszus a kiadatás eltörléséről?
Már csak hetek kérdése.
És akkor majd megadhatod magad a hatóságoknak.
Nagy öröm ez nekem, hogy ilyen szép győzelemmel zárjuk a közös munkát.
Nem, testvérem. Most nagyobb szükségem lesz rád, mint bármikor.
- Hogyhogy? - Fernando...
Ideje kitalálnunk, milyen jogi eszközökkel csökkenthetjük még tovább a büntetésemet.
Rendben?
És velünk mi lesz így?
Tudod, szerelmem,
van egy saját börtönöm.
Kijelöljük számodra a látogatási időt, ami legyen mondjuk...
minden egyes nap.
- Komolyan kérdeztem, Pablo. - Komoly vagyok.
Ezzel csak az a gond, Pablo, hogy így,
hogy elismerted, hogy kábítószerrel kereskedsz,
engem, mint újságírót, nem hozhatnak veled összefüggésbe.
Szóval...
Attól tartasz, hogy miattam senki sem tart majd hiteles újságírónak,
igaz?
Igen, jól érted.
Naná, persze. Hogyne érteném.
Azt hiszem, eljött az ideje,
hogy szabadon engedjelek,
hogy találhass egy becsületes fiút magadnak,
legyen egy kis házikótok,
gyerekeitek,
kiskutyáitok.
- Ne hülyéskedj, Pablo. - Nem hülyéskedek.
Csak szeretném, ha tudnád,
hogy te is, Valeria,
ugyanúgy bandita vagy, akárcsak én.
Úgyhogy ne gyere nekem ezzel a szarsággal.
Nagyon úgy néz ki, hogy megúsztad, mi, seggfejkém?
Baszki, már azt hittem, becsavarodtál.
A zsenikre...
mindig ráfogják, hogy őrültek.
- Nincs igazam? - De.
- Az Ochoa fivérek... - Mi van velük?
Lefogadom, hogy ki lesznek akadva.
Az egyezség miatt?
Vagy mert dugod a húgukat?
Nagyon mellényúltál ezzel, Gustavo.
Reménykedjünk, hogy nem verik el rajtad.
A hajsza elkezdődött.
Pablónak fel kellett építenie a börtönét, a lehető leghamarabb.
Az ellenségeinek pedig el kellett kapniuk, még mielőtt ez megtörténik.
Amint besétál a börtön falai közé, Pablo biztonságban lesz.
A kint maradók pedig veszélyben.
Utasítást kaptunk, hogy függesszünk fel minden további intézkedést,
amint Pablo hivatalosan megadja magát.
A Keresőosztag feloszlik.
Hallottuk mi is. Nem lehet zsaru a 3 kilométeres körzetében.
- Kibaszott átverés. - Halálos ítélet az embereimnek.
Nem fogom tudni megvédeni őket.
Ezt nem engedhetem.
Vannak zsaruk, akik ugyanúgy gyűlölik Escobart, mint én.
Vagy jobban.
Nem fognak leállni, csak mert ezt kérték tőlük.
Önbíráskodókról beszélsz?
Hívd, aminek akarod,
de folytatnotok kell a jelentéseket.
Átadjuk, amit találunk.
Javi, állj már le a szarsággal.
Tudják, hogy besegítettünk. Még egy ilyen, és végünk van.
Nem úgy volt, benne vagy?
Ideáig fog tartani a focipálya.
Ide szeretnék egy kis babaházat Manuelának,
lentre pedig egy bárt jakuzzival a srácoknak.
A családom a hegyoldalban lévő házban fog lakni.
Lesz egy távcsövem, így bármikor rájuk nézhetek, ha akarok.
Na, persze. Vagy inkább nézegetheted vele a csajok seggét.
Nem. Azért, hogy láthassam a családomat és a gyerekeimet.
Miben tudunk segíteni, Pablo?
Hát,
amíg mi börtönben leszünk, Gustavo meg én,
számítok rád, Moncada,
és rád is, Galeano,
hogy felügyelitek az üzletet.
Köszönjük, Pablo.
Megtisztelő ez a nagy felelősség. Számíthatsz ránk.
Már beszéltünk a műveleti tervről,
minden világos, ugye?
Igen. Nem hagyunk cserben, Pablo.
Említetted nekik az adót?
- Nem, még nem. - Adót?
Milyen adót?
Ki finanszírozta a háborúnkat?
Te.
Te voltál, Don Pablo.
Így van.
Most már béke van.
És ti profitálni fogtok ebből a békéből.
Úgy tisztességes, ha ti is hozzájárultok a jogi és biztonsági költségeinkhez,
míg mi Gustavóval rács mögött ülünk.
És mekkora összegről lenne szó?
Miben is egyeztünk meg? Havi 200 ezer dollárban, igaz?
Igen, 200 ezer dollár.
Kétszázezer?
Ez rengeteg pénz, testvérem. Rengeteg pénz.
De vedd úgy, hogy el van intézve.
És még egyszer, hálásak vagyunk a bizalmadért,
és hogy ránk gondoltál.
Jól van.
Don Pablo. Rendben.
Gustavo.
Szerinted ez okos lépés volt, Pablo?
Miért kéne hagynom, hogy csak úgy, kárpótlás nélkül
arassák le a munkánk gyümölcsét, Gustavo?
Egyetértek.
Jelenleg viszont az a legfontosabb, hogy ez a két buzi hűséges legyen hozzád.
És akkor? Úgy nézek ki, mint akihez nem hűségesek az emberei?
Én az vagyok. Tudod jól.
De a többiekre nem vennék mérget.
Tudod, arról van szó, Pablo,
hogy győztél.
Kétség sem fér hozzá.
De megadtad magad.
És vannak, akik szerint ez gyengeségre vall.
Közel kell tartanunk magunkhoz az ellenségeinket, jobban, mint valaha.
Köszönöm.
Jó újra látni, Valeria.
Téged is, Pacho. Örülök, hogy találkoztunk.
Habár be kell vallanom, egy kicsit váratlanul ért.
Aggódtunk érted.
Aggódtunk... És miért is?
Pablo alkut kötött a kormánnyal.
Be kell ismerjen bizonyos dolgokat.
Olyan dolgokat, amik árthatnak a hírnevednek.
Ha valamiben jó vagyok, akkor az a jó hírnevem megőrzése.
Figyelj, ez most más.
Nézd,
a te segítségeddel született meg ez az egész "medellíni Robin Hood"-mese.
És ha szertefoszlik, vállalnod kell érte a felelősséget.
Talán engem is átvert. Ahogy az egész világot.
Ellenségeket szereztél, tudsz róla?
Nem fogják hagyni, hogy megúszd.
Nézd, Valeria.
Sok kapcsolatunk van New Yorkban, mondhatjuk, hogy erős a jelenlétünk.
Oda kellene menned, legalább egy kis időre.
És elhagyni Kolumbiát.
Rengeteg kolumbiai él arrafelé.
Új közönséged lehetne.
És őket nem érdekelné, hogy viszonyod volt egy szörnyeteggel.
Csak egy kis időről lenne szó.
És ha ennek vége,
emelt fővel jöhetsz ide vissza,
ezt garantálom.
Ráadásul vadiúj közönséged lesz az USA-ban.
Az árulás nem az én stílusom.
Milyen árulás?
És mégis mit árulnál el?
A szeretői szerepedet?
Olyan férfihoz vagy hűséges, aki sosem tartott elég jónak ahhoz,
hogy feleségül vegyen.
Feleségül? Engem?
Nem, kedvesem, nagyon rossz nyomon jársz.
Sohasem vágytam rá, hogy elvegyen.
Különben is, azt hiszed, szeretnék a felesége lenni?
Azt hiszed, szeretnék bezárva lenni, és egész nap a Monaco épületben várni rá?
Míg ő kinn csavarog...
Velem?
Nem.
Ez túl unalmas lenne.
Nagyon hiányoztál.
Te is nekem.
Egyszerűen borzalmas volt.
Borzalmas.
Minden nap másik ház...
Aggódtam érted
meg a gyerekekért.
Az az igazság,
hogy nagyon jó végre itthon lenni.
- Boldognak tűnsz. - Hát persze.
Ennek az időszaknak vége.
Sosem láttam még ilyen boldognak senkit, aki épp börtönbe készül.
A gyerekek! Pablo, a gyerekeket!
- A gyerekek! - Nem, Tata!
- Oda kell mennem! - Maradj itt!
A gyerekeim!
Maradj itt! Elmegyek értük. Maradj itt!
Juan Pablo!
- Jól vagy? - Igen.
Gyere!
Menj oda a mamához!
Gyere!
Az utcán parkoló autóba rejtett bomba robbant,
nagyjából 360 kg dinamit.
A kis Manuela egy életre megsüketült az egyik fülére.
Úgy tűnt,
ebben a háborúban mindig csak az ártatlanok sérülnek meg.
Escobar számára a Monaco épületet ért támadás két dolgot jelentett.
Először is rájött, hogy nem a zsaruk jelentik a legnagyobb problémáját.
Ők sosem vetnének be bombákat.
Ez egy új játékos volt,
aki nem rettent meg attól, hogy rátámadjon a családjára.
Ne félj, kuzin.
Kinyírjuk mindet.
Másodszor, és ez volt az, ami a leginkább baszta a csőrét,
életében először történt meg,
hogy valaki így árulta el.
És a legrosszabb, hogy fogalma sem volt, ki lehetett az.
Halló?
Valeria, merénylet érte a Monaco épületet.
Épp most?
Igen, pár perccel ezelőtt. Egy autóba rejtett bomba.
Ki volt bent?
Nem tudjuk.
Mit lehet még tudni?
Ez minden, amit jelenleg tudunk.
Rendben, köszönöm.
Mindig ugyanabba a motelbe viszi.
- Marina! - Hová mész?
Bemegyek a városba.
Ki kell szakadnom ebből a börtönből.
- Gyere ide, Marina! - Mi van?
Jó szórakozást.
Vigyázz magadra.
Köszi.
Pontosan tudjátok, mit fog tenni, ugye?
Tovább fogja vezetni az üzletét, a kolumbiai kormány
által őrzött kis bunkeréből.
Le a kalappal. Ez az ember egy zseni.
Hát,
eggyel több ok, hogy tárgyaljunk a megadásról.
Tudod jól, hogy Pablo elintézte, hogy elessünk ettől.
Ideje kiaknáznunk a politikai kapcsolataidat,
főleg Jaramillo tábornokkal.
Beszélnél vele?
Hát persze.
De nem hiszem, hogy ez elég lesz.
Mire célzol?
Arra, hogy többet kell neki ajánlanotok,
valami olyasmit, ami elég értékes számára ahhoz, hogy alkut kössön veletek.
Gustavo Gaviria.
Ő a kulcs Pablo üzletéhez.
Ha az a rohadék elbukik, megy vele az egész.
Igen, ez nem hülyeség.
Ez működhet.
Gyakran mondják,
hogy tolvajok közt nincs becsület.
Ez duplán érvényes a drogkereskedőkre.
Az Ochoa fivérek Cali segítségével megkötötték a saját megadási alkujukat.
Se kiadatás, se súlyos büntetés.
A kolumbiai kormány hajlandó volt szemet hunyni
a világ legnagyobb kokainbirodalmában betöltött szerepük felett.
Ehelyett enyhébb büntetést szabtak ki rájuk.
- A vád? - Kövessenek.
Illegálisan importáltak bikákat Spanyolországból. Nem viccelek.
Vigyorral a képükön vonultak be a börtönbe.
Annyit kellett tenniük, hogy a húgukat csalinak használva
kifogjanak a rendőrségnek egy valóban értékes halat.
Adj egy csókot!
- Jól nézel ki, cicám. - Hát persze.
Úgy értem, mindig nagyon csinos vagy.
Gustavo.
Mi folyik itt?
Semmi.
Nem történik itt semmi. Nem igaz, Carrillo ezredes?
Az tőled függ.
Búcsúzz el!
Nem.
Nem. Gustavo, nézz rám. Gustav...
Tud róla a családod, hogy hol vagy?
- Gustavo! - Nyugodj meg, Marina.
Nagy hibát követsz el, Carrillo.
Már tárgyalunk a kormánnyal.
- Nincs rá okod, hogy ezt csináld. - Igazad van.
Valójában én itt sem vagyok.
Akkor meg mi a szart akarsz?
Ne játszd a hülyét.
Ha kiadod nekem a kuzinodat, életben hagylak.
Rendben.
Akkor ölj meg, te rohadék.
Inkább átadom a lehetőséget.
Szeretnélek bemutatni néhány embernek,
akik szívesen megtennék helyettem.
Például ő.
Ő itt Lastia.
A húga egy könyvesboltban halt meg, az egyik bogotái bombatámadásodban.
17 éves volt.
Ő pedig,
ő itt Trujillo.
Kinyírtad az apját és a fivérét, csak mert zsaruk voltak.
- Ehhez nekem semmi közöm. - Azt mondod?
Tudod,
aki az ördögöt támogatja, maga is ördög.
Nézd meg őket!
Azt akarom, hogy jól nézd meg az arcukat.
Néhány az áldozatok közül, akiket hátrahagytál.
Mondd csak...
Volt már olyan, hogy utolért az igazságos bosszú?
Add ki nekem a kuzinodat,
különben ezek az fickók az öklükkel mutatják meg, milyen a jogos bosszú.
Akkor gyerünk,
csináljátok, faszszopók.
Rendben.
Nézzük meg, mit mondasz
tíz perc múlva.
Tiétek.
Mondd meg, hol van.
Nem kell, hogy így végződjön.
Mondd meg, hol van a kuzinod.
Mi...
banditák vagyunk,
nem besúgók, te szarházi.
Ti...
Ti mind meg fogtok dögleni, köcsögök!
Halottak vagytok, köcsögök!
Ti, a családotok, a feleségeitek, mind megdöglötök, szarháziak!
Mind halottak vagytok!
Hajítsd ki a testét a Sabaneta felé vezető úton.
Bosszút fognak állni, ezredes.
Jelentsd le, hogy tűzharcba került a rendőrséggel és agyonlőtték.
És szerepeljen a jelentésben, hogy ő lőtt először.
De ezredes, péppé van verve.
Így most már megfelel?
Nincs ennél szebb
és fontosabb dolog az életemben.
Mind itt vagyunk, együtt.
Most együnk és élvezzük ezt a mennyei ételt.
Várj csak!
Igen, a cékla.
- Tata? - Főnök...
Szervusz, fiam. Foglalj helyet!
- Ülj csak le. - Főnök, nem tudom, hogyan mondjam el.
Mondd úgy, mint egy férfi.
- Gustavo meghalt. - Micsoda?
Sabaneta szélén találták meg a testét, csúnyán összeverve.
Hogy lehet ez?
Meg is lőtték, főnök.
Nem! Hogy merészelsz idejönni a házamba egy ilyen hírrel?
Hogy képzeled?
Takarodj! Kifelé a házamból!
Takarodj innen most azonnal! Kifelé a házamból! Tűnj innen!
Nem! Gustavo, nem. Pablo...
Kifelé! Takarodj már innen!
Semmi baj. Minden rendben lesz.
Egészen biztos vagy ebben?
Igen, főnök.
Vigyétek a ravatalozóba!
És a temetésig folyamatosan őrizzétek a testét.
- Rendben. - Gyerünk!
Hogy érzed magad, fiam?
Rettenetesen hiányozni fog, mama.
Régebben...
kilencéves lehettél...
vagy tíz,
emlékszel?
Mennyire imádtatok biciklizni.
Feltekertetek a hegyekbe, aztán eltűntetek.
Eltelt az egész nap...
Ó, istenem.
Szólongattunk titeket.
Úgy néztünk ki, mint a bolondok, ahogy kiabáltunk utánatok mindenfelé,
míg végül előbújtatok.
Ó, istenem.
"Merre jártatok?"
"Hol voltál, kisfiam?" Üvöltöztem veled.
"A hegyekben, Mama."
"A felhők fölött, nénikém",
mondta Gustavo nevetve.
Ő...
Ő mindig még messzebbre akart menni.
Igen, tényleg.
De csak ha te is ott voltál.
Csak veled együtt.
Nem gondoltam volna, hogy ez lesz a vége.
Jó napot!
Főnök...
Valaki egészen ideáig utazott, hogy beszéljen önnel.
Valeria kisasszony.
Üdvözlöm, asszonyom. Pablo.
Mit keres itt?
Azért jöttem, mert fontos információim vannak.
Ajánlom, hogy fontos legyen.
Gustavóról van szó.
Hallgatjuk.
Úgy értesültem, hogy az Ochoa fivéreket látták Caliban.
Ők azok, akik kiadták Gustavót,
cserébe a kartell segít nekik alkut kötni a kormánnyal.
Honnan tudsz erről?
Ismersz, Pablo.
Megvannak a forrásaim.
Melyikük volt?
Pacho Herrera.
Pablo üzenni akart a Cali-kartellnek,
úgyhogy odaküldte a bérgyilkosait, hogy lepjék meg őket egy focimeccsen.
Hatásos húzás volt.
Caliban 14 fővel lettek kevesebben aznap.
A gond csak az volt,
hogy a pályán mindenki egyforma mezben volt.
Mire a bérgyilkosok kiszúrták Pachót,
addigra sikerült elmenekülnie.
"Miért rejtőzöl el oly soká, Uram?
Miért lángol haragod, mint a tűz?
Gondold meg, hogy mit ér az életem,
milyen mulandónak teremtettél minden embert!"
Pablo a medellíni hegyekben temettette el Gustavót,
ott, ahol kölyökkorukban együtt játszottak.
Pablo szemében legjobb barátja
halála volt az ára a kiadatás eltörlésének.
Így hát a temetést
pontosan a kongresszusi szavazás
időpontjára időzítette.
Hogy Gaviria támogatása vagy Pablo "ezüst vagy ólom"-elve miatt,
vagy mert az embereknek elegük lett az erőszakból,
de a kiadatást hatalmas többséggel eltörölték.
A szavazás után néhány órával katonai helikoptert
küldtek egy Medellín melletti területre,
ahol Pablo már várta őket.
Ahogy ön is tudja, én Gaviria elnök úr és a kormány
képviseletében vagyok itt.
Ezek itt a megadás feltételei.
Peñával a saját szemünkkel akartuk látni.
Egy terrorista, drogdíler gyilkos
feladja magát egy hálás nemzetnek, amely mindent megad neki, amit csak kér.
Ekkor voltunk hozzá a legközelebb,
és sosem éreztük ennél távolibbnak.
Rendben van.
Hadd adjam át a fegyveremet!
Maga nyert.
Mindketten nyertünk.
Most már Gaviria szétkürtölheti, hogy Escobar feladta magát.
Kivéve, hogy ez nem igaz.
Maga és én tudjuk, mekkora hazugság.
Szükségünk van hazugságokra,
ha az igazságot túl nehéz megemészteni.
Nem igaz?
Kurvára nem adta meg magát.
Pablo nem hajtott fejet az igazságügy előtt.
Kijátszotta.
A többiek pedig jobb híján végignézték.
Escobar az erőszakkal ismét elérte, hogy a világ meghajoljon az akarata előtt.
Ezt csak úgy emlegették, hogy "la gran mentira", "a nagy hazugság".
És valóban hazugság volt.
De ahogy néztem, ahogy elrepül a saját luxusbörtönébe,
be kellett látnom, hogy van benne némi igazság.
A picsába. A rohadék.
Igazság, amit nem voltam hajlandó elfogadni.
Elbánt velünk, hogy megtehesse azt, amit mi nem akartunk megtenni.
A rosszfiúk tesznek a szabályokra.
Épp ettől lesznek rosszfiúk.
És talán ez vezeti őket a győzelemhez.
Mi a helyzet, Méreg, ma este buli van?
Megvan Méreg, a 400-1700 megahertzes frekvencián, uraim.
La Dispensaria.
Kinek továbbítsuk? A Drogelhárításnak?
Aha. Küldjük el Javier Peñának.
Peña egy seggfej.
- Inkább elküldöm a másik srácnak. - Oké.
Ígéretet tettem magamnak, hogy ha eljön az idő,
és lecsaphatok Escobárra,
élni fogok a lehetőséggel, akkor is, ha szabályt kell szegnem.
- Halló? - Itt a Central Spike.
Rendben.
Azt akarják mondani, hogy egy jófiú
nem ütne rajta ezeken a szarháziakon?
Rosszfiúnak akarnak nevezni?
Legyen. Ez viszont azt jelenti, hogy még nem találkoztak elég rosszfiúval ahhoz,
hogy lássák a különbséget.
Egyvalamit megtanultam itt Kolumbiában:
a jó és a rossz relatív fogalom.
A feliratot fordította: Kiss Orsolya