EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Serien bygger på faktiske hendelser. Noen navn og episoder er oppdiktet.
Likheter med personers navn og historie er tilfeldig og utilsiktet.
Ingen respekt. Jeg fikk ikke tatt med røyk engang.
Jeg skal skyte hvert jævla gissel i hodet. Nemlig.
Hvem står bak?
Search Bloc og Carillo, garantert.
-Midt under forhandlingene? -Enten prøver Gaviria å lure meg...
...eller så driter Carrillo i forhandlingene.
Vet du hva, Pablo? Vi må få avtalen i havn kjapt...
...før de finner og dreper oss.
Ikke før vi har bygd vårt eget fengsel.
Det skal den jævla fittepresidenten gå med på
om jeg så må stappe en bombe i ræva på ham.
Det er drittkaldt. Har du en jakke til meg?
-Se her, din soper. -Hva da?
Et miniskjørt med navnet ditt på.
-"Gustavo Gaviria." -Gi meg den.
Da ringer vi gutta.
Hva med deg? Gikk det bra?
Om vi fikk bruke våre soldater, ville vi tatt jævelen på fem minutter.
Jeg er ikke sikker. Escobar er smartere enn han ser ut.
-Faen. -Vent!
Vi har fanget opp et signal i skogen rundt målet.
Vi kom oss unna.
Hent oss ved El Mariano-passet.
-Vi har Escobars posisjon. -Skikkelig smart!
Ikke selg bjørnen ennå.
Vi har signaler fra telefonen vi tror er Escobars,
fem kilometer fra hans finca.
Send colombianske styrker ASAP.
Search Bloc, vi registrerer breddegrad og lengdegrad på ett punkt.
Det virker som at objektet ikke beveger seg.
Helvete heller.
Ja da.
Han kom seg unna.
Igjen.
Hørte du?
Kom.
Jeg er litt opptatt, Steve.
Tror hun har kolikk.
Hva er det?
Det betyr at hun ikke får sove, og ikke jeg heller.
Ringte du barnehjemmene?
Jeg kan ikke forklare meg på verken engelsk eller spansk.
Skjønner ikke hvorfor du tok henne hit.
Vi tar henne til sykehuset.
Nei, Steve, det kan vi ikke. Det er ikke noe hundemottak.
Jeg vet du har det travelt, men vi må gjøre noe med henne.
Det er krig.
Du sa det ville ta et par dager.
Det er gått ei uke. Hva holder vi på med?
-Er det min T-skjorte? -Vi er tom for bleier.
Du bør dra og kjøpe mer før hun driter ut hele garderoben din.
Fint å se at dere er blitt venner.
Forsiktig, gutt. Dama er veldig lur.
Hun kan ta pistolen din og skyte deg i hodet.
Beklager, sjef.
Hvordan går det?
Som man kunne forvente.
Du må gjøre et opptak til for meg.
Nei.
Ikke før du setter fri flere gisler.
Maruja er veldig syk. Ricardo har magesår.
Du trenger kun meg for å forhandle.
Hvorfor prøver Colombias regjering å fakke meg, da?
Hør her...
Jeg beundrer motet ditt.
Men Gaviria er en drittsekk, og det er med all respekt faren din også.
Hva forventet du?
Å komme i kongressen uten videre?
Uten at det betydde noe at du smugler narkotika?
Jeg forventet respekt.
Du hadde respekt da du bygde hus til fattige barn.
Men da du ikke fikk respekt fra egosentriske byråkrater,
ble du grinete.
Jeg skulle gjøre flotte ting for landet.
Har jeg blitt et monster, som dere alle sier,
skyldes det folk som din far...
...og disse "evige" politikerne.
Oligarkene og de
vil aldri akseptere en liten paisa fra Medellín
som har mer penger og mer intelligens enn dem alle.
Ja.
Du skulle gjøre flotte ting.
Det er det triste.
Señor Escobar har lovt å sette fri to gisler til.
Til gjengjeld ber han om at du fortsetter forhandlingene på en redelig måte.
President Gaviria... han vet hva du gjør.
Han vet det.
Fortsetter du å prøve å ta ham med amerikanernes hjelp...
dreper de oss alle.
Du setter min datters liv på spill!
Nei, Nydia. Vi setter ikke noens liv på spill.
Det viktigste for oss er din datter og livene til de andre gislene.
Men vi vil også ta Escobar.
Dere kan ikke gjøre begge deler.
Forhandle med Escobar mens dere prøver å ta ham?
Vet dere hva han krever?
At vi holder avstemming om å oppheve utlevering.
At han kun erklærer seg skyldig i å ha smuglet narkotika én gang.
Og det verste er at han vil bygge sitt eget fengsel
og ha sine egne vakter til å passe på seg.
En pakt med djevelen.
Du er president i et land som har vært et helvete en stund.
Hvem trodde du ellers du skulle inngå pakt med?
Gaviria kunne ha inngått hundre pakter med djevelen fortere enn én med Pablo.
Å gi etter for Pablos krav var politisk selvmord.
Så han gjorde det politikere gjør best: Han somlet.
Han holdt flyene våre i lufta og ba til Gud om at vi traff.
Det er Gorilla.
Bakkeenheter, start krysspeiling for å finne posisjon.
Da vi gjorde det, var det ikke det vi håpet å treffe.
Beklager, Gorilla, jeg føler meg ikke bra.
Doña Diana...
...hvorfor er du uforskammet med sjefen?
Du er trofast som en sau, du.
Fyren har bortført deg... meg, og hele dette landet.
Din tur.
Gjem deg her, fort!
Hvem skulle tro en mislykket razzia skulle gi Escobar hans største seier?
Pablo trengte ikke å trykke av engang. Vi gjorde det for ham.
Dere, vi har et problem.
For de krigstrette borgerne i Colombia
var Dianas død dråpen som fikk det til å renne over.
Det var ikke bare en oligarks død.
Hennes nærvær på tv-skjermer og i folks hjem gikk over klassegrensene.
Folket var helt knust.
President Gaviria hadde lite spillerom.
President!
Du drepte datteren min.
Slipp henne forbi.
Vent...
Hadde du godtatt hans krav, ville min datter vært i live!
Gi ham det han ber om.
Ikke la andre lide like mye som vi har gjort.
President... vi må dra.
Gud være med deg, Nydia.
Én ting må være helt klart.
Du har ikke skylden for Dianas død. Det må være helt klart.
Escobar har ressurser til å fortsette i evighet.
Vi også.
Vi er staten.
Vi skal kjempe og gjøre det vi må, og vi skal ta ham.
Vi har valgmuligheter.
Skal vi ikke la USA bruke sine soldater?
Nei... Vi liker det ikke. Jeg liker det ikke.
-Men et spesialoppdrag med ett mål... -Nei.
-En dekkoperasjon. -Nei!
Det er på tide å få slutt på dette.
Gi Escobar det han vil ha.
Vi drar.
Avskaffer kongressen utlevering, er vi kneblet.
-Vi blir en papirtiger! -Alt vil være bortkastet.
Vi har intet valg.
Folket, opinionen, er lei av bombing og blodbad.
Han kan fortsette
-å styre alt fra fengslet. -Nettopp!
Det vil tross alt være en seier å sette Escobar i fengsel.
Av PR-hensyn?
Det er å gi opp.
Dere vil ha Escobar.
Hvorfor?
Så dere kan vise ham fram i DEA-jakke?
Tror dere at dette er en lek?
Dette er Colombia, og folket vil ha fred!
Dette er ingen jævla lek!
I dette øyeblikket har vår venn Fernando
noe å fortelle oss.
Colombias regjering godtar at Pablo melder seg
og går med på kun én tiltale for narkotikahandel.
Og...
...de lar ham bygge et fengsel
som politiet må holde seg på tre kilometers avstand fra.
Endelig... har vi frigjort oss fra tyranniet!
Lenge leve Colombia, for faen.
Fernando...
Tusen takk.
Vet du når kongressen skal stemme over å oppheve utlevering?
Ja... det er snakk om... noen uker.
På det tidspunktet vil du kunne melde deg for myndighetene.
Det gleder meg å avslutte arbeidet for deg med en så stor seier.
Nei, bror. Nå vil jeg trenge deg mer enn noensinne.
-På... hvilken måte? -Fernando...
Nå må vi finne juridiske måter å redusere straffen enda mer på.
Ikke sant?
Hva betyr dette for oss?
Det betyr, elskling... at nå har jeg et fengsel.
Og for deg vil besøksdagene være...
...hver dag.
-Alvorlig talt, Pablo. -Jeg er alvorlig.
Problemet er at...
...nå som du har innrømmet handel med narkotika,
kan ikke mitt image som journalist kobles til deg.
Så nå...
...tror du at jeg vil skade din troverdighet som journalist?
Du forstår hva jeg sier.
Ja visst. Det er klart jeg gjør.
Det er nok på tide at jeg
setter deg fri, slik at...
...du kan finne deg en kjæreste som er hederlig...
...så du kan få deg et lite hus, unger,
-små bikkjer... -Ikke tull.
Jeg tuller ikke.
Men du må være klar over...
...at du, Valeria
er en like stor kjeltring som jeg.
Ikke kom her med sånt pisspreik.
Du slapp visst unna med det, din faen.
Jeg trodde du var blitt helt sprø.
Genier... blir alltid stemplet som sprø.
-Ikke sant? -Jo.
-Ochoaene... -Hva med Ochoaene?
De kommer til å bli drittsure.
På grunn av avtalen?
Eller fordi du puler søsteren deres?
Det var en idiotisk tabbe.
Får håpe de ikke lar deg svi for det.
Kappløpet var i gang.
Pablo måtte bygge fengslet snarest mulig.
Fiendene hans måtte ta ham før den tid.
Så snart han gikk inn, ville Pablo være trygg.
Ingen på utsiden ville være det.
Vi har fått ordre om å innstille all aktivitet
når Pablo overgir seg offisielt.
-Search Bloc oppløses. -Vi hørte det.
-Ingen politi nærmere enn tre kilometer. -Rent hykleri.
Det er en dødsdom for mine menn.
Jeg kan ikke beskytte dem.
Jeg nekter.
Mange politifolk hater Escobar like mye som jeg.
Mer.
De gir seg ikke selv om de får stoppordre.
Prater du om borgervern?
Kall det hva du vil... men jeg trenger fremdeles etterretning.
-Vi gir deg det vi finner. -Du må roe deg.
De vet vi har hjulpet. Én gang til, så er vi ute.
Var du ikke med på alt?
Fotballbanen blir her borte.
Her vil jeg ha et lite dukkehus til Manuela,
og nedenunder en bar med boblebad til karene.
Familien min bor i et hus nede i åsen.
Jeg skal ha et teleskop, så jeg kan se på dem når jeg vil.
Særlig. Mer så du kan se på damerumper.
Nei. Familien. For å se ungene mine.
-Hva kan vi hjelpe deg med, Pablo? -Altså...
...mens vi er i fengsel, Gustavo og jeg,
stoler jeg på at du, Moncada, og du, Galeano, styrer virksomheten.
Takk, Pablo.
Vi er takknemlige for å få ansvaret. Du kan stole på oss.
Vi har allerede drøftet driftsplanen, og alt er klart, sant?
Ja. Vi skal ikke skuffe deg.
Har du fortalt om avgiften?
-Nei. -Avgiften?
Hvilken avgift?
Hvem betalte for krigen vi kjempet?
Du.
-Du, don Pablo. -Nettopp.
Nå har vi fått fred.
Det vil dere tjene på direkte.
Det er rett og rimelig at dere bidrar til utgiftene til jurister og vakter
som Gustavo og jeg får bak murene.
Hvor mye blir det?
Vi ble enige om 200 000 dollar i måneden, hva?
Ja, 200 000.
200 000?
Det er mye penger, bror. Mye penger.
Det er greit.
Nok en gang... takk for at vi får ansvaret,
-og for at du tenkte på oss. -Greit.
Tror du det var så lurt, Pablo?
Hvorfor skal jeg la dem tjene grovt på vår innsats
uten å bli kompensert for det?
Jeg er enig.
Men nå er vi avhengige av at de to soperne er lojale.
Og hva så? Innbyr ikke jeg til lojalitet?
Min lojalitet, jo. Den vet du at du har.
Men jeg er ikke sikker på alle andre.
Saken er, Pablo... at du vant.
Ingen tvil om det.
Men du ga etter.
Det er folk som vil se det som tegn på svakhet.
Vi må holde fiendene våre nære, mer enn noen gang.
Takk.
Det er flott å se deg igjen, Valeria.
I like måte, Pacho. Hyggelig å se deg også.
Men jeg må innrømme... at det var litt uventet.
Vi er bekymret for deg.
Og... hvorfor er "vi" bekymret?
Pablo inngår en avtale med myndighetene.
Han vil måtte innrømme ting.
Ting som kan skade ditt rykte.
Er det én ting jeg kan, er det å beskytte ryktet mitt.
Det er annerledes nå.
Du var med på å skape dette våset om "Colombias Robin Hood".
Når alt går i dass, vil du måtte ta ansvar for det.
Kanskje han lurte meg også. Som alle andre.
Du har fiender.
De lar deg ikke slippe unna.
Valeria...
Vi har forbindelser i New York, et sterkt nærvær, kan man si.
Du burde dra dit, iallfall en stund.
Forlate Colombia.
Det er en million colombianere der.
Et nytt publikum.
De blåser i om du har ligget med et monster.
Bare en stund.
Når dette er over, kan du komme tilbake med hevet hode.
Garantert.
I tillegg vil du ha skaffet deg et nytt publikum i USA.
-Svik er ikke min greie. -Hva slags svik?
Hva ville du svike?
Din rolle som hans elskerinne?
Du er lojal mot en som aldri anså deg som bra nok til å bli hans kone.
Kona hans? Jeg?
Nei, nå tar du helt feil.
Aldri i verden.
Dessuten... tror du jeg ønsker å bli hans kone?
Å måtte sitte innelåst hele dagen og vente i Monaco-bygningen
mens han er ute...
...med meg?
Nei.
Det blir for kjedelig.
Jeg har savnet deg så.
Og jeg deg.
Det var fælt.
Fælt.
Hver dag et nytt hus...
...bekymret for deg...
...og ungene...
Sant å si...
...er det godt å være hjemme.
-Du ser glad ut. -Klart det.
Den tiden er forbi.
Gladeste fjeset jeg har sett på en som skal i fengsel.
Ungene! Ungene, Pablo!
-Ungene! -Nei, Tata!
-Jeg må gå til dem! -Bli her!
-Ungene mine! -Bli her!
Jeg henter dem. Bli her.
Juan Pablo!
-Går det bra? -Ja.
Kom.
Gå til mamma.
Kom.
Eksplosjonen skyldtes en bilbombe på gaten utenfor,
360 kg dynamitt.
Den gjorde lille Manuela permanent døv på ett øre.
I denne krigen var det alltid uskyldige som ble skadd.
Monaco-bombingen lærte Escobar to ting:
Den viste at politiet ikke var hans største problem.
De brukte ikke bomber.
Dette var en ny aktør, en som ikke var redd for å gå etter familien.
Bare rolig, fetter.
Vi skal drepe dem alle.
For det andre, og det som plaget ham aller mest...
var at han for første gang i sitt liv var blitt angitt.
Det verste var at han ikke ante av hvem.
Hallo?
Valeria, det var attentatforsøk mot Monaco-bygningen.
-Nå nettopp? -For noen minutter siden. Bilbombe.
-Hvem var der inne? -Vi vet ikke.
Vet du noe mer?
Det er alle opplysningene vi har så langt.
Takk.
Han tar henne alltid til samme motell.
-Marina. -Hvor skal du?
Jeg drar til byen.
Jeg må ut av dette fengslet.
-Kom hit, Marina. -Ja?
Kos deg.
Pass på deg selv.
Takk.
Dere vet hva han kommer til å gjøre.
Fortsette å styre forretningene bak murene
som er beskyttet av Colombias myndigheter.
All ære til ham. Fyren er et geni.
Enda større grunn til å forhandle om vår overgivelse.
Men Pablo har sørget for å stenge den muligheten.
Vi må bruke dine politiske kontakter,
især general Jaramillo.
Kan du spørre ham?
Ja visst.
Men jeg tror ikke det holder.
Hva mener du?
Dere må tilby noe mer,
noe som interesserer dem nok til å inngå avtale med dere.
Gustavo Gaviria.
Han er nøkkelen til Pablos virksomhet.
Faller jævelen, faller hele imperiet.
Det kan gå.
Det kan fungere.
Det sies ofte at det ikke fins ære blant tyver.
Det gjelder dobbelt for narkohaier.
Ochoaene, med hjelp av Cali, inngikk avtale om overgivelse.
Ingen utlevering, ingen streng straff.
Colombias regjering var villig til å se bort fra deres rolle
i det største kokainimperiet på jordas overflate.
De måtte sone nedsatte straffer i stedet. Tiltalen?
Følg meg.
Ulovlig import av okser fra Spania. Jeg tuller ikke.
De gikk i fengsel med et smil om munnen,
for de trengte bare å bruke søsteren som agn
for å fange en fisk politiet faktisk ville ta.
Kyss meg.
-Så pen du er. -Ja da.
Det jeg mener, er at du alltid er pen.
Gustavo.
Hva skjer?
Ingenting.
Her skjer det ingenting. Ikke sant, oberst Carrillo?
Kommer an på deg.
-Si adjø. -Nei.
Nei. Gustavo, se på meg.
Vet familien din hvor du er?
-Gustavo! -Rolig, Marina.
Du gjør en stor tabbe, Carrillo.
Vi forhandler allerede med myndighetene.
-Det er ingen grunn til å gjøre dette. -Du har rett.
Derfor er jeg ikke her.
Hva faen vil du, da?
Ikke spill dum.
Gi meg fetteren din... så lar jeg deg leve.
Greit.
Drep meg, din faen.
Jeg gjør det ikke selv.
Men du skal få møte noen som gjerne gjør det for meg.
Denne fyren? Dette er Lastia.
Søsteren døde i en bokhandel i Bogotá i en bombeaksjon du sto bak.
Hun var 17 år gammel.
Denne fyren her...
...heter Trujillo.
Du drepte faren og broren fordi de var politimenn.
-Det har ingenting med meg å gjøre. -Nei?
Du vet... hvis du støtter ondskap, er du ond.
Se på dem.
Du skal bare se dem i ansiktet.
Et par av ofrene som ligger strødd etter deg.
Si meg...
...har du følt rettferdighetens raske hevn?
Gi meg fetteren din,
ellers får de hevne seg på deg med knyttnevene.
Bare gjør det, da... jævla horunger.
Ja vel.
Vi får se hva du sier... om ti minutter.
Gjør det.
Si hvor fetteren din er.
Det trenger ikke ende sånn.
Si hvor fetteren din er.
Vi...
...er banditter... ikke tystere, din jævla kødd.
De kommer til å drepe dere alle!
Dere er døde, helvetes jævler!
Dere, familiene deres og konene deres er døde, jævler!
Dere er døde!
Sleng liket på veien til Sabaneta.
Oberst, vi kommer til å få svi.
Meld at dødsfallet skjedde i en skuddveksling med politiet.
Si at han skjøt først.
Han er jo mørbanket.
Holder det?
Ingenting... er finere eller viktigere i livet enn dette.
Vi er alle her... sammen.
Nå skal vi spise og nyte dette herlige måltidet.
-Vent. -Ja visst, rødbeter.
Sjef?
Hei, gutt. Slå deg ned.
-Sett deg... -Jeg vet ikke hvordan jeg skal si det.
Si det som en mann.
-Gustavo er død. -Hva?
De fant liket i utkanten av Sabaneta, mørkbanket.
Hva for noe?
De skjøt ham også.
Nei! Hvordan våger du komme hit og si sånt?
Hvordan våger du? Kom deg ut av huset mitt!
Du... går din vei nå! Kom deg ut av huset!
Nei! Ikke Gustavo... Pablo. Kom deg ut!
Det er greit. Alt kommer til å ordne seg.
Er du sikker?
Ja, sjef.
Ta ham til begravelsesbyrået...
...og pass på liket helt til han er gravlagt.
-Ja vel. -Gå.
Hvordan går det?
Jeg kommer til å savne ham fælt.
Da...
...du var ni... eller ti... husker du det?
Hvordan dere suste rundt på syklene deres.
Dere dro opp i fjellene og forsvant bare.
Hele dagen gikk...
Vi ropte på dere...
Vi virket helt gærne som ropte på dere overalt...
Til slutt dukket dere opp.
Jøye meg.
"Hvor var du?"
"Hvor har du vært, gutt?" ropte jeg.
"I fjellene, mamma."
"Høyere enn skyene, tante", sa Gustavo og lo.
Han...
Han ville alltid dra lenger.
Det ville han bestandig.
Men med deg.
Bare med deg.
Jeg trodde ikke det ville ende sånn.
God dag.
Sjef?
Noen er kommet helt hit for å treffe deg.
Doña Valeria.
God dag, señora. Pablo.
Hva gjør hun her?
Jeg har kommet fordi jeg har viktig informasjon.
Håper det.
Det gjelder Gustavo.
Si det, da.
Jeg har hørt at Ochoa-brødrene er observert i Cali.
Det var de som anga Gustavo,
mot at kartellet hjelper dem å inngå avtale med myndighetene.
Hvordan vet du dette?
Du kjenner meg, Pablo.
Jeg har mine kilder.
Hvem i Cali?
Pacho Herrera.
Pablo ville gi Cali en klar melding.
Han beordret sine sicarios å angripe dem på en fotballkamp.
Det var svært effektivt.
Han drepte 14 Cali-folk den dagen.
Problemet var at alle på fotballbanen var kledd helt likt.
Da sicarios så Pacho, hadde han alt tatt beina fatt.
"Herre, vil du skjule deg for alltid?
Hvor lenge skal din harme brenne som ild?
Husk at livet mitt er kort!
Var det forgjeves at du skapte alle mennesker?"
Pablo gravla Gustavo i åsene i Medellín,
der fetterne lekte som barn.
I hans hode var tapet av bestevennen prisen han betalte for å unngå utlevering.
Derfor lot han begravelsen finne sted samtidig
som kongressen stemte om opphevelse.
Om det skyldtes Gavirias støtte, Pablos "sølv eller bly"
eller at folk bare hadde fått nok av volden,
ble utlevering avskaffet med klar margin.
Få timer senere ble et militærhelikopter
sendt til en posisjon utenfor Medellín,
der Pablo ventet.
Jeg kommer på vegne av president César Gaviria
og Colombias regjering.
Dette er tilbudet med våre vilkår for at du overgir deg.
Peña og jeg måtte se det med egne øyne.
En terrorist, narkosmugler og morder overga seg til en takknemlig nasjon,
som ga ham alt han ba om.
Vi hadde aldri vært så nær ham og aldri følt oss så langt unna.
Greit.
Her er pistolen.
-Du vant. -Det gjorde begge.
Nå kan Gaviria si at Pablo Escobar har meldt seg.
Men det er ikke sant. Du og jeg vet at det er en stor løgn.
Løgner er nødvendig... når sannheten er for vanskelig å tro. Ikke sant?
Det var ingen jævla overgivelse.
Pablo ga ikke etter for loven.
Han unnslapp den. Og det måtte vi bare se på.
Nok en gang hadde Escobar brukt vold til å tvinge gjennom viljen sin.
De kalte det "la gran mentira", "den store løgnen".
Det var en løgn.
Men da jeg så ham fly av gårde til luksusfengslet sitt,
kunne jeg ikke la være å tenke at det var noe sant i det.
Jævel.
En sannhet jeg ikke hadde vært villig til å godta.
Han slo oss fordi han var villig til å gå lenger enn oss.
Skurker følger ikke reglene.
Derfor er de onde.
Kanskje det er derfor de vinner.
Lagarto... blir det fest i kveld?
Poison på 400 til 1700 megahertz.
La Dispensaria.
Hvem gir vi det til? DEA?
-Ja. Vi gir det til Javier Peña. -Peña er en drittsekk.
-Han andre. -Greit.
Jeg lovte meg selv at når jeg fikk sjansen,
skulle jeg ramme Escobar.
Selv om jeg måtte bryte reglene, skulle jeg gjøre det.
-Hallo? -Central Spike her.
Greit.
Hadde ikke en hederlig fyr rammet disse jævlene?
Vil du kalle meg skurk?
Da har du i så fall ikke møtt nok skurker til å vite forskjellen.
Én ting jeg har lært her i Colombia,
er at god og ond er relative begreper.