ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ.
ДЕТАЛІ ЗМІНЕНО З ХУДОЖНЬОЮ МЕТОЮ.
ЗБІГИ ІМЕН І ПОДРОБИЦЬ ВИПАДКОВІ.
Доброго ранку, сержанте.
Привіт, Земляче. Що для нас маєш?
Водопровідні крани,
купа чистих рушників
і запасну форму для охоронців.
Нехай їде. Його перевірили.
Їдь, Земляче.
Дякую, сержанте.
-Щасливо. -І тобі.
-Щасти, Земляче. -Дякую! І тобі, сержанте.
В'язниця Ескобара називалася «Катедраль»,
але ми її прозвали «Медельїнським клубом».
Вона була втіленням «великої брехні».
Ззовні навмисне обшарпана й задрипана,
а всередині - зовсім інакша.
Решта в'язнів?
Сікаріос Ескобара,
старанно дібрані вбивці з Ріонеґро.
Друже, ти приїхав!
-Як справи, Веласко? -Добре, брате. Як доїхав?
Нормально. Але їхав довго!
-Справді? -Така спека.
Проблеми були?
Ні. Жодних. Усе чудово.
Я все привіз,
зокрема, і спецзамовлення дона Пабло.
-Як життя, друже? -Чорниш!
Я думав, ти про нас забув.
Глянь сюди.
Матір Божа!
Гей, хлопці! Тягніть драбину!
У в'язниці на Пабло працювали не лише сікаріос,
а й охоронці.
-Вітаємо в «Катедралі». -Привітулі!
Ходіть сюди, королеви!
Ми про вас подбаємо.
За умовами угоди,
ні копи, ні солдати не могли підійти до тюрми ближче, ніж на три кілометри.
Хай як я ненавидів цього типа, а мусив віддати йому належне:
угода була шикарна.
Швидше, швидше!
Що? Важке?
-Яка смакота, брате. -Так, лобстери.
Ескобар збудував собі не в'язницю -
він збудував фортецю.
Та навіть пишно оздоблена,
клітка лишається кліткою.
ПАБЛО ЕСКОБАР
Вибачте, бос!
Я з доповіддю.
Монкада і Ґалеано повідомили
про доставку десяти тонн через Мексику і Кариби.
Військовий податок сплачено?
Так, бос.
Але відколи ви домовилися з урядом, багато хто нарікає.
Мої витрати у в'язниці і за її межами
мають покривати всі без винятку.
Зрозумів.
Монкада і Ґалеано кажуть, картель Калі готовий припинити вогонь.
Я теж.
Треба обговорити перемир'я.
Але спочатку вб'ємо кількох їхніх людей.
Вибачте, бос, але картель Калі вважатиме це початком війни,
ви не згодні?
Метою війни
є мир.
Ув'язнення Ескобара мало лише один плюс -
у Боґоті нарешті запанував мир.
Ми з Конні скористалися цим і почали процедуру удочеріння.
Війна залишила багато сиріт.
Одній ми могли допомогти.
Подобаються рожеві? Звичайно!
Орхідеї, дивись!
А це що? Катлея.
«Граційна».
Точнісінько як я.
Купуємо дитячі речі й кімнатні квіти,
ми сім'я.
Ми одомашнені тварини.
-Хочеш цю? -Так.
А ти хочеш? Так.
Може, Елізабет?
На честь моєї матері? Жартуєш?
Як буде «Елізабет» іспанською?
Ізабель? Звучить гарно.
-Мені завжди подобалось ім'я Олівія. -Олівія - непогано.
Бляха.
Зараза!
-Що це було? -Стів...
Диви, що з машиною!
-Де? -Уже й затор.
Дивися, що з машиною!
Нічого такого.
-Як тепер їздити? -Нічого такого.
А який через тебе затор?!
Так, чоловіче!
Ще й іспанської не знаєш? Забирайся!
-Я не жартую, козел. -Заспокойся!
Сучий син.
Що, вдариш мене? Якої сраки ти сюди припхався, мудило?
Я заслуговую на повагу, сучий сину. Знай.
Що, будеш мене бити?
Господи...
Добре, заспокойся.
Усе гаразд. Проїхали.
-Заспокойся, козел. -Усе?
-Заспокойся, все. -Усе?
Заспокойся.
Де твоя терпимість?
Так, «Олівія» мені подобається.
Чуєш?
Що?
Люди, діти, сміх.
Навіть продавці повернулися.
Все тому, що ми дали Ескобару ключі від його власної тюрми.
Ти правильно зробив.
Ти так вважаєш?
Ти маєш радіти.
Нарешті всі можуть жити нормально.
Нарешті запанував мир.
Ми мали розмову з Пабло, він хоче переговорів.
Десятьох моїх людей убито.
Так ви ведете переговори?
Два моменти, Пачо.
По-перше,
ми з Ґалеано не причетні до цих смертей.
А по-друге,
йде війна.
Усі зазнають утрат.
І з нашого боку вони є.
Ми заплатимо три мільйони доларів,
щоб уладнати конфлікт у Лос-Анджелесі.
До 12 мільйонів Пабло й розмовляти не стане.
12 000 000$
для вас - ніщо.
Знаєте...
Це кінець.
Чому кінець?
Медельїнському картелю.
Ні, ти помиляєшся, Пачо.
Ми експортуємо вдвічі більше, ніж ви.
Ти запросив мене, щоби впарювати цю маячню?
Ви маєте сплачувати Пабло податок - 250 тисяч доларів на місяць.
Оце ставлення до друзів і партнерів?
Не забувай, завдяки Пабло Еміліо Ескобару Ґавірії
скасовано екстрадицію.
І це, сеньйоре Еррера, вам на руку!
Але саме він і створив нам цю проблему!
Убивствами політиків і копів, підривами вулиць і літаків.
Він почав цю довбану війну.
Ми домовимося чи ні?
За умовами угоди з Ескобаром Пошукову групу розформували,
а полковника Каррільйо вивезли з країни.
На той момент війна Каррільйо припинилася.
І чому тебе посилають в Іспанію?
Коксова війна триває. Ґалеано і Монкада - шістки Ескобара.
Боси кажуть, я надто жорстокий.
Принаймні Ескобар у в'язниці.
Це ти допоміг його засадити.
У в'язниці?
Знаю, американцям заборонено літати, але...
Я маю фотографії - військові люб'язно надали.
Гляньте! І скажіть, чи це схоже на в'язницю.
У нього навіть футбольне поле є.
Продає коксу більше, ніж досі.
Уряд уже не дихає йому в спину, думати треба лише про картель Калі.
Друзі, треба визнати:
він переміг.
Приїхали, панове!
Панове!
Ох і поїздочка була, Земляче! Де ти вчився їздити?
Ми домовилися про десять мільйонів доларів.
Так розділимо Лос-Анджелес і припинимо війну.
Наче непогана пропозиція.
Знаєте, що це означає?
Можемо зберегти інфраструктуру, а влада не дізнається.
Так ми зможемо подвоїти експорт менше, ніж за місяць.
Як він поводився,
коли запропонував гроші?
В якому сенсі «поводився»?
Описати його поведінку?
Ну...
Шаноблива.
З чого це видно?
-Він прагне миру, як і ми. -Так, але...
Як він відреагував, коли ви назвали наші вимоги?
Позитивно.
Просто запропонував гроші?
Почав з трьох мільйонів доларів. Так?
Ми сказали «ні».
Не менше, ніж 12.
То він запропонував десять, і ми вирішили, що це розумно.
Запропонував три мільйони?
Він промацував ґрунт.
Знав, що ми не погодимось.
Якби він мене поважав, то радий був би віддати 20 мільйонів.
Правильно, бос, просіть двадцять.
Одразу.
Скажіть, я не погоджусь менше, ніж на тридцять.
Картель Калі на це не пристане.
Тридцять мільйонів,
якщо вони хочуть миру.
Чудово.
А ще я підвищую військовий податок.
Відтепер це мільйон на місяць,
для вас
і для решти партнерів.
Класно ти його обіграв, сучий син.
Якщо знайдемо докази порушення Ескобаром умов ув'язнення,
сяде в справжню в'язницю,
але аерознімків недостатньо.
Можете перехоплювати дзвінки?
Над в'язницею - закрита зона,
контрольована зенітками колумбійської армії.
Гра з вогнем. Що, як Нунан дізнається?
Без прослухувань нічого не буде.
-Вони не потрібні. -Що? Чому це?
Бо нема телефонів.
-Що це таке? -Я здаля пташню впізнаю.
Отак вони і зв'язуються.
Щоб сховатися від наших літаків-шпигунів,
Пабло вибрав найменш технологічний спосіб комунікації.
Винахідливості йому не бракувало.
-Щось бачиш? -Ні, друже.
Ти сліпий як кажан. Дай мені.
Один полетів.
На десять годин.
- Летить низько. -Бачу.
-Бачиш? -Так.
Низько.
Чорт, швидко літає.
Дай рушницю.
-Що, я поганий стрілець? -Так, ти поганий стрілець.
На.
Фіговий стрілець.
Увага!
-Бачу. -На першій.
Бачу.
Стріляй.
Стріляй!
На качок не полював?
Ні, я не полював на качок,
чортів ти селюк.
Бінго.
Іспанською. Читай.
«Доставка Земляком через тунель».
Сучий син вирив тунель під в'язницею.
Ми поговорили з Пабло й дійшли згоди.
Домовилися...
Про мільйон доларів.
Що?
Ясно.
А як же будинок у Картахені?
Його не буде?
Ти хочеш будинок у Картахені?
-Звичайно. -Тоді ти його матимеш.
-Бачиш, як усе покращується? -Ні, бачу, як усе ускладнюється.
Усе не те що не покращується, а лише погіршується.
Пабло не хоче миру з Калі.
І не забувай про цей військовий податок.
Двісті п'ятдесят тисяч - це ж купа грошей.
А тепер мільйон?
Смішно!
І що мені робити? Сказати Пабло, що платити не буду?
-Звісно ні. -Тоді я не розумію.
-Що ти хочеш, щоб я зробив? -Це неправильно, Кіко, і ти це знаєш.
Зрозумій, я обожнюю Пабло.
Обожнюю.
Але що з ним останнім часом?
Не знаю. Може, у нього депресія.
Ми тут сидимо в джакузі,
на волі.
Ти мене кохаєш?
Не треба цієї дурні. Ти мене дратуєш.
Усупереч наказам
ми трохи політали над в'язницею з інфрачервоними камерами.
Тунелів нема.
Пошарове та сейсмічне дослідження нічого не виявили.
А заміряти радіочастотну енергію?
Можна. Але глибина проникнення - 10 метрів.
Доставляє тунелем товар, - напевне і сам виходить.
Якщо тунель є, то, мабуть, тягнеться аж до Китаю.
Успіхів.
Може...
Може, попросити військових про лідар?
Нунан швидше санкціонує чарівні палички.
-Гаразд, піду я додому. -Ні, доб'ємо.
Ні, тут курити не можна.
Усе марно?
На схилах не виявлено тунелю.
Я тут бачу лише вантажівку.
Ти доїв, любий?
Так.
Що сталося?
Заглух?
Доброго ранку!
-Що таке? -Ти Земляк?
Так.
Приємно познайомитися. Хав'єр Пенья.
Зроби мені ласку, вийди з вантажівки.
А що таке?
Не бійся.
Лицем до вантажівки.
Ходімо.
Будь такий ласкавий.
Відчини.
Прошу.
Ми пропустили важливу доставку.
Секс-іграшки, старі номери «Хастлера»,
водяне ліжко, підручник з права.
Він там на стіни з нудьги лізе.
Ґрінґос, ви не маєте на це права.
Звісно маємо.
Просто натисни кнопку в кабіні, а решту зробимо ми самі.
Якщо бос дізнається, що я дозволив поставити камери, він мене вб'є.
Що він сказав?
Якщо Пабло дізнається, то вб'є його.
Аміґо...
Пабло - твій бос?
Так? Так.
Тепер я твій бос. Так?
Гаразд. Зроблю, як скажете.
Так?
Ти як, Земляче?
Вітаю.
І що це?
Що я тут бачу?
«Медельїнський клуб».
Усе це возили в «Катедраль».
Тут великі телевізори,
якісні стереосистеми.
Там рулетка,
трохи випивки.
Судді і чиновник з аеропорту.
Хаві в захваті від джакузі.
А ще музичний автомат і шльондри.
І, звісно, лобстери.
Це...
Так, рулетка.
У нього в «Катедралі» казино є.
-Звідки в тебе ці фото? -Наркоконтроль дав.
Звісно.
Це ще не всі фото.
У них є знімки з суддями, місцевими урядовцями,
іншими наркодилерами, повіями.
Навіть футболісти навідують Ескобара!
-Хто ще це бачив? -Як я знаю, ніхто.
Треба діяти негайно.
І наркоконтроль може злити фото пресі?
Наркоконтроль усе може.
Тому треба вжити заходів негайно.
Раніше Ескобар
володів усією Колумбією.
А тепер володіє своєю в'язницею.
Якщо вибір - між повіями в «Катедралі»
і вибухами в країні...
То я безмежно вдячний цим жінкам.
З днем народження, Пабло!
-Обережно. -Обережно з дівчатком!
Як ти? Ласкаво просимо.
-З днем народження. -Привіт, маленька.
Хіба я цих найняла? Я тобі не вірю.
Вони хороші, Чорниш.
Мені подобаються.
Ну, Пабло, розкажи,
чим ти тут зайнятий?
Як час проводиш?
Коли не сумуєш за сім'єю.
Звичайно.
Він пише книжку.
-Мамо. -Що?
Хіба це не так?
Ти пишеш книжку.
Мамо, будь ласка.
Тоді сам розкажи.
Це збірка статей.
Статей!
Це вирізки. Це книжка... Ілюстрацій.
Ілюстрацій!
З газет і журналів з усього світу.
А ви знали, що люди йому пишуть щодня?
-Тому що його люблять. -Аякже.
Тут треба шукати, чим себе зайняти.
Так, коханий. А чоловік Джуді та Ґалеано допомагають вести бізнес.
Так! До речі, Кіко
такий вдячний
за таку відповідальність!
Дякую тобі.
-Ми були в Картахені... -Де?
-У Картахені, на тому тижні. -Ясно.
Так, ми кілька днів там відпочивали.
Добре мати таку можливість.
Як мило.
Навіть не уявляєш!
Але мушу сказати, у Картахені дуже дорого.
Нам не по кишені.
Уся ця війна з Калі
і податок, який ми мусимо платити...
Ми розуміємо, нині непросто, що ж удієш.
Нічого.
Кіко тобі скаржився?
Просто обмовився.
Він не скаржився, Пабло, не нарікав.
Усі чудово знають,
на яку жертву ти пішов, Господи!
Я вважаю, що так і треба. Справедливо тебе підтримувати!
Я так вважаю.
Справді.
Хуане Пабліто, пограйся трошки з батьком!
Коханий, пограйся з дітьми.
Подарунок залиш.
Я пригляну.
Сандоваль сказав, Ґавірії насрати на порушення Пабло.
Каррільйо має рацію, він переміг.
Що це в тебе?
А це мої здобутки.
Знищ це.
Вибачайся!
Проси пробачення!
Вибачайся!
Ти дивився?
Так.
Вибачайся!
Вибачте, бос.
Я не хотів.
-Нічого. -Усе нормально, бос?
Нічого. Така гра.
Грайте, не зупиняйтесь.
Як ви, сеньйоре Пабло?
Бос.
Вибачте, бос, я маю поговорити з вами.
Як ви?
Бос, у нас проблема.
Яка проблема?
Пам'ятаєте велику поставку Монкади і Ґалеано, яку конфіскували в Бояці?
Так.
-Двісті п'ятдесят кілограмів. -Саме так.
Уявіть, один фермер знайшов у землі три мільйони доларів.
І знаєте де?
В Ріонеґро.
Це правдива історія.
Зверніть на неї увагу, вона змінила багато життів.
Пам'ятаєте, я розповідав,
що в картелю було стільки грошей, що їх доводилося закопувати?
А Чорна Борода мав карту сховків.
Коли ми його затримали,
він багато здав,
але не все.
Так і вийшло, що одного дня на полі в Ріонеґро
фермер, який працював
на Ґалеано та Монкаду, знайшов одну.
Спершу бідолаха подумав, що вирив труп.
За роки в полях було поховано багато тіл.
Він швидко втямив, що це гроші наркоділків.
Він боявся. Візьме їх - його самого закопають.
Тому віддав гроші одному чоловікові,
а той віддав іншому,
а той - головному сікаріо Пабло,
Веласко.
Готівка скрізь закопана.
Партизани, військові, наркоторговці...
Усі закопують гроші.
Так, знаю.
Але в землі Монкади і Ґалеано?
Вас це не дивує, бос?
Мене дивує.
Дивіться.
Усі ці гроші
знайдено в полі.
Тобі пощастило, Пабло.
Або не пощастило.
Вам обом.
Їх знайдено на вашій землі
в Ріонеґро.
Пабло, у нас там 120 гектарів,
і більшу частину орендують фермери.
Ви сказали,
що в нас конфіскували поставку 250 кілограмів.
Так і є.
Товар стільки й коштував.
Хто тобі дозволив патякати?
А це не так?
Пабло, ти підозрюєш нас у крадіжці?
Буцімто ми вигадали цю конфіскацію?
Якщо хочеш, спитай копів у Бояці.
Звичайно, копи в Бояці дуже чесні,
так?
Не забувай, ми купили землю в Ґуставо.
А Ґуставо казав,
там на кожному кроці гроші закопували.
Ґуставо
ніколи не забував, де закопав гроші.
Пабло, хто вклав цю дурню тобі в голову?
Ці мудаки?
Покидьки й матір свою продадуть.
А ми партнери й друзі.
Може, гроші загубились, бо я податок підвищив?
Маячня.
Я платив і не нарікав.
Брешеш.
Ти скаржився дружині.
Я не скаржився.
Ти не знаєш, про що ми з Джуді розмовляли.
Розумію, тобі важко, Пабло...
Що мені важко?
Давати всьому раду. Тому ти нас і найняв.
Щоб ми допомагали вести справи.
Ти ж нам довіряєш, так?
-Розумію, ти нервуєшся... -Схоже, що я нервуюсь?
Я не це мав на увазі.
Ти щойно сказав...
Ні, я мав на увазі...
Це ви нервуєтесь.
Ми нічого не робили, Пабло Еміліо Ескобар!
І таким тоном
ти мені кажеш, що ви нічого не робили?
-Наче я ідіот! -Ти не...
Гроші мої чи ні?
Ні, Пабло.
Ви вкрали їх
і закопали в Ріонеґро, так чи ні?
Так, бос, вони вкрали ваші гроші!
Так, ви брехуни.
-Звичайно... -Закрийся, мудак!
Ви злодії!
Закрийся, поц, не смій таке казати!
Пабло, глянь на мене.
Ми родина.
Ти хрещений батько моєї Луїси.
І двох дітей Ґалеано.
Що відбувається?
Ми наче брати.
Ми партнери й друзі.
І так було завжди, Пабло!
Ми разом уперше літали в Маямі.
Разом заробили стільки грошей,
що не знали, на що їх витратити.
У чому проблема?
Що сталося?
Ми тебе дуже любимо.
І ми тобі дуже вдячні.
Гаразд.
У цих стінах
будь-хто стане параноїком.
Земляче!
Що ж, брате,
таке буває.
Можеш на нас розраховувати.
Довіряй нам.
Я збираюся в Маямі.
Привезу тобі щось приємне, добре?
Дон Пабло.
Пабло, не роби цього! Пабло, ні!
Стерво, сучий син!
Як воно, срати на власну імперію?
Хочеш, щоб ми зізнались у крадіжці?
Зрештою,
думай, що собі хочеш, мудак!
Прощавай, Кіко.
Убий мене сам, якщо ти такий крутий!
Убий мене своїми руками!
Ти з ким так розмовляєш, паскудо?
Паскуда!
Заждіть!
Обережно.
От що мені мертвяк подарував!
Якого біса? Ти спалиш усе м'ясо!
Що таке? Не бачиш, що я запах маскую?
-Але не все ж спалювати! -А що тоді робити з цим м'ясом?
-Що ти збираєшся з ним робити? -А що робити?
Що?
Бос, усе гаразд?
Може, чогось хочете?
‪ПЕРЕГОНИ В АНТІОКІЇ ‪1979
Ми смажимо м'ясо. Хочете?
Ні. Я не голодний.
ПЕРЕГОНИ В АНТІОКІЇ 1979
Навеґанте.
Бос.
Натерти воском?
Ні, не треба.
Це мій улюбленець, я сам.
Прекрасний автомобіль.
Є новини про Ґалеано і Монкаду?
Схоже, чутки правдиві.
Прикро.
Я їх попереджав.
З кривого саджанця й дерево криве.
Ти ж маєш контакт у наркоконтролі?
Хав'єра Пенью?
Звичайно.
Зв'яжися з ним і підтвердь чутки.
Вони хочуть знищити Ескобара так само, як і ми.
Його відучора нема.
Я всіх обдзвонила - марно. Я так хвилююся!
Пабло сказав, вони виїхали з в'язниці.
Заспокойся.
Твій чоловік живий.
Ні. Ні, дякую.
Може, їм довелося
терміново кудись поїхати?
Або втекти без попередження.
Як зазвичай і буває.
Але це трохи дивно, вам не здається?
Кіко мені сказав, що їде на зустріч з Пабло в «Катедраль».
І що потім поїде додому.
Ми хочемо ще одну дитину. Я вам казала.
Ні?
Ми стараємося зачати, і час підходящий.
Ми планували важливе побачення.
Пабло точно сказав, що Кіко покинув «Катедраль»?
Ти натякаєш, що мій чоловік бреше?
Я хочу повернути свого.
Якщо Пабло сказав Таті,
що вони поїхали,
значить, так і є.
Послухай...
Пабло хрестив твоїх дітей.
Він не зробить їм зла.
Поговорімо про дона Пабло Ескобара.
Ходять чутки, що він убив Ґалеано і Монкаду.
Де, у в'язниці?
Так-так, п'ятак.
У «в'язниці».
Який у цьому сенс? Вони ж партнери.
А може, Пабло Еміліо Ескобару Ґавірії сенс не потрібен.
Маячня.
Звідки знаєш?
Родичі вбитих сполошилися.
Чоловіки зайшли у в'язницю й не вийшли.
Я хочу вас спитати, сеньйори.
Як сильно хочете взяти Ескобара?
І як далеко ви готові піти?
Що ти пропонуєш?
Ну,
і у вас, і в мене є доступ до корисної інформації.
Ні.
Ми не торгуємо інфою.
-Зачекай. -Ні.
Хаві, він інформатор.
Хай що готується, воно смердить. Я проти.
Дякую за підказку.
Їдьмо.
Твого партнера...
Треба переконати.
Монкада і Ґалеано
приїхали в «Катедраль» о 09:20.
Ось зворотні рейси...
Ні Монкади, ні Ґалеано.
ЕЛЬ ЕСПЕКТАДОР
‪Нам особисто ‪було начхати на вбитих ділків.
Аби більше хаосу й безладу було в Медельїнському картелі!
Але ми хотіли витягнути Ескобара з так званої в'язниці
і посадити в справжню,
де вороги могли б йому помститися.
Не передумаєш?
Можемо гратись у політику або робити своє.
Політичні ігри нам погано вдаються.
Що скажеш?
Цікаві фото. Варті уваги.
Я їх використаю.
Якщо це правда, гівно аж потече, розумієте?
-Я зараз. -Дякуємо.
Що ж...
У сраку президента Ґавірію.
У сраку Нунан.
У сраку «Катедраль».
І в сраку Пабло.
ПОЛІЦЕЙСЬКИЙ ВІДДІЛОК МЕДЕЛЬЇНА
Переклад субтитрів: Марія Назарко