UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Serialul e inspirat din evenimente reale. Unele personaje, nume, firme,
incidente și locuri sunt fictive în scopul dramatizării.
Orice asemănare cu personaje reale e pur întâmplătoare.
Când publicul a aflat despre stilul de viață extravagant
al deținuților din La Catedral,
poliția a început o anchetă în privința presupuselor crime capitale
comise de Pablo Escobar în incinta închisorii.
O componentă centrală a anchetei se referă la dispariția
lui Gerardo Moncada și Fernando Galeano.
- Agent Peña ? - Ce e asta ?
E de sus.
Eu primesc o felicitare.
CIA.
"Felicitări ! Agenția Centrală de Informații".
Asta ia niște proporții mai mari decât credeam, nu ?
Sper să putrezească la închisoare.
Să nu ne pripim. Mai întâi trebuie să-l transferăm.
- V-am interzis ! - De unde știți că noi am fost ?
- Escobar are mulți dușmani. - Sigur că voi ați fost.
Oricine a fost, nu mai contează. Faptul e consumat.
Cum ați spus, e problema columbienilor. Ce ne pasă nouă ?
Vă raportez la Comisia de conduită, la Washington.
- Dnă ambasador... - Bine. Raportați la Washington.
Dacă nu se face ceva, toți americanii de aici
asociați cu guvernul o să arate ca niște idioți, inclusiv dvs.
Nu terminasem. Până la noi ordine, sunteți suspendați.
Plecați acasă.
ASASINATE LA LA CATEDRAL ?
Dle președinte, tocmai am vorbit cu Procurorul General.
Soția lui Moncada a raportat dispariția lui de la La Catedral.
E clar că Escobar i-a omorât în închisoarea aceea.
- Nu credeam că ar merge atât de departe. - Escobar e capabil de orice.
Dar știi ceva ? Ar putea fi o bună ocazie pentru noi.
Scuză-mă, Eduardo,
dar îmi vine greu să văd partea bună aici.
Este ocazia noastră să punem capăt vacanței lui Escobar.
- Șefu' ! - 'Neața, șefu' !
Bună dimineața, șefu' !
Vești proaste.
Ați distrus corpurile ?
Ne-am înțeles cu el că nu poate fi transferat.
Asasinarea cuiva la închisoare e o încălcare directă a acordului.
Da, dar trebuie să avem grijă.
Dacă el are impresia că încălcăm condițiile lui,
începe să pună din nou bombe la colț de stradă.
Să-i spunem că am descoperit amenințări la adresa lui din partea dușmanilor.
Așa am putea să-l aducem la Bogotá
în timp ce îmbunătățim securitatea la La Catedral.
Brigada a IV-a, sub comanda generalului Ariza,
ar fi cea mai bună pentru această operațiune.
- Ariza ? - Da, domnule.
- E din Medellín ? - Da, domnule.
Putem avea încredere în el ?
Da, domnule.
Succesul.
Sigur, m-a costat suspendarea, dar cui îi pasă ?
O săptămână de concediu de paternitate.
Eram gata să deschid o bere și să privesc finalul lui Escobar la TV.
Vedeți voi, datorită mie și lui Peña,
guvernul columbian trimitea armata.
Nu poliția, ci armata.
Din așa ceva, Escobar chiar că nu mai putea să scape.
Totuși, în Columbia, nimic nu merge cum crezi tu.
Îl sun.
Don Pablo, poftim ! E dna Tata la telefon.
Tocmai mă gândeam că nu-mi doresc nimic mai mult
decât să aud vocea soției mele.
Pablo, ce se întâmplă ?
De ce ar trebui să se întâmple ceva ?
Soldații.
Soldați ?
Mulți. Se îndreaptă acum spre închisoare.
Nu știu, Pablo.
Spune-mi ce se întâmplă.
Nu, draga mea, nu e nimic.
Totul e în regulă.
Te sun eu înapoi, bine ?
Te iubesc, scumpo.
Da, iubitule.
- Scoateți armele. - Cum doriți, domnule. La arme !
Atenție, companie !
Veți fi sub comanda locotenentului Dominquez.
Să asigurăm perimetrul.
Spune-le oamenilor că au ordin să împuște
pe oricine încearcă să părăsească închisoarea.
- Ai înțeles ? - Da, să trăiți, dle general !
Executarea.
- Juan Pablo, unde te duci ? - La închisoare, să-l ajut pe tata.
- Nu te poți duce acolo acum. - Dar vreau !
- Juan Pablo, tatăl tău e bine. - El vrea ca tu să stai aici.
Vrea să ai grijă de sora ta. Nu așa îți spune mereu ?
- Dar soldații îl vor omorî. - Să nu spui așa ceva în casa asta !
- Îl vor omorî ! - Liniște !
Mașina era în fața garajului, în ralanti,
cu cheile în contact.
- L-am sunat de 20 de ori. - Ai sunat la paza ambasadei ?
- Nu, am vrut să vorbesc cu tine întâi. - Bine. Nu suna.
Ce ? De ce nu ?
Nimic. Nu vreau să dăm alarma până nu verific.
- Ce puneți la cale ? - Connie...
Încearcă să te liniștești, bine ? Sunt sigur că totul e în regulă.
Mă ocup eu de asta.
O să aflu unde e, bine ?
Uite, îți aduc de băut.
Șefu'.
Vor să te scoată și să caute dovezi despre Moncada și Galeano.
Dacă plec de aici, cineva mă va omorî.
Sau americanii fac presiuni, se reiau extrădările și mă trimit în SUA.
Ce dracu', să-i ciuruim pe ticăloșii ăia.
- Ești nebun ? - Da, putem, Don Pablo.
Pentru fiecare om de-al nostru, ei au 20.
- S-o facem acum. - Nu fi idiot. Așteaptă-l pe șefu'.
Nu vă mai certați în fața șefului.
Avem rute de evadare.
Putem ajunge pe dealuri înainte să știe că am plecat.
Există un moment când trebuie să lupți
și un moment să fii inteligent.
Bine, domnule.
- Care este planul dvs. ? - Să vorbim cu Gaviria.
Să fim inteligenți. Încercăm să rezolvăm pașnic.
Și dacă nu ține ?
- Ce dracu' cauți aici ? - Mi-am uitat șosetele.
Ieși de aici în cinci minute.
La naiba ! Columbienii sunt pân' la brâu într-un râu de rahat.
Trebuie să vorbim.
Acolo.
- Ce ? Ai lăsat vreo curvă gravidă ? - Cred că agentul Murphy a fost răpit.
Am verificat spitalele locale, secțiile de poliție.
Anchetam cartelul din Cali. Ar putea fi ei sau Escobar.
- Știe Biroul Regional de Securitate ? - Ar deveni un incendiu de gradul unu.
Răpitorii ar putea intra în panică.
Dacă e Escobar, e mort deja.
Poți să-ți verifici sursele ? Vezi ce afli ?
Iisuse !
Să văd ce pot face.
Generalul Ariza are ordine să îl preia pe Escobar.
Tu te duci acolo și legalizezi transferul la Bogotá.
- Cum adică îl "legalizez" ? - Îl formalizezi.
Vei sublinia că e doar un transfer temporar,
până când renovăm La Catedral, ca să fie mai sigură pentru el.
Amândoi știm că nu e adevărat.
Dar asta îi spui lui Escobar, până când ajunge la o închisoare militară.
Da, dle președinte.
Care e problema ?
Am o presimțire sumbră despre asta.
Eduardo, am încredere în tine.
E prea important ca s-o las pe seama cuiva în care nu am deplină încredere.
Sunt la dispoziția dvs., dle președinte.
Știți asta foarte bine.
Nimic nu mă va bucura mai tare decât pedepsirea acestui ticălos.
Am verificat cu sursele mele din armata columbiană.
Nimeni nu știe nimic.
Deci nu e niciun indiciu că Escobar ar fi implicat în dispariție ?
E timpul să dăm alarma.
Așteaptă vreo două ore, bine ?
Dacă chemăm armata, va sfârși mort, ca Diana Turbay.
Mulțumesc.
Spune-le băieților din comuna să stea liniștiți până la noi ordine. Da ?
Bine. Ce mai ai ?
- Știu asta. - Velasco !
Te sun eu înapoi.
Da, șefu' !
Ce se întâmplă afară ?
‪Nu știm.
Am dat-o în bară.
Ce ați spus, șefu' ?
Adună băieții.
Și spune-le gardienilor să tragă în oricine încearcă să intre.
Șefu', credeți că paznicii vor urma ordinele dvs. ?
Ar face bine. Eu i-am angajat.
Îmi cer scuze. Oamenii din Medellín m-au anunțat
că un ins pe nume Eduardo Sandoval se îndreaptă încoace.
Bună seara ! Unde e generalul Ariza ?
Dle general !
Lăsați-l să treacă.
Bună seara, dle general !
- Dle ministru adjunct ! - Ce mai faceți ?
Mă bucur să vă văd. Bună seara !
- Unde e Escobar ? - Escobar ?
Înăuntru, la închisoare, evident.
Cum adică la închisoare ?
Nu înțeleg. La sosirea mea, trebuia să fie deja în custodia dvs.
Îmi pare rău, domnule, dar nu astea sunt ordinele mele.
Atunci care au fost ordinele dvs. ?
Să securizez perimetrul, să nu las pe nimeni să intre sau să iasă
și să vă aștept pe dvs.
Președintele crede altceva.
Nu se va bucura când va auzi că Escobar nu e în custodia dvs.
Îmi pare rău, astea sunt ordinele mele.
M-am predat în fața boului ăluia. E ministrul adjunct al justiției.
Dar cum în țara asta nu există justiție,
e ministru adjunct fără minister.
Asta e bine.
Gaviria vrea să negocieze cu noi.
Asta e foarte bine.
Dle general, nu cred că înțelegeți clar ordinele dvs.
- Dar eu da. - Stați puțin, unde vă duceți ?
Mă duc să încerc să înfăptuiesc un miracol.
Mă duc să încerc să-l conving pe Escobar că e doar un transfer temporar.
Și îi voi mai spune că am venit să îi garantez siguranța.
Nu vă pot lăsa să vă puneți viața în pericol.
Credeți că Escobar e atât de tâmpit să omoare un ministru adjunct al justiției
în fața Brigăzii a IV-a ? Pentru Dumnezeu !
Măcar stați să dau un telefon, să nu tragă în dvs. când intrați !
Dați-l repede. Deschide poarta. Voi doi veniți cu mine.
N-ați auzit ? Deschideți ! Dle general !
Ascultați-l pe ministrul adjunct ! Repede !
Deschide.
Dle ministru adjunct, bună seara !
Pablo vă așteaptă. Intrați.
Așteptați aici.
Bună seara, dle ministru adjunct !
A trecut ceva timp.
Bună seara !
Sunt aici în numele președintelui Gaviria.
Am ordinul să vă însoțesc la o închisoare temporară din Bogotá.
Guvernul va face aici unele îmbunătățiri, pentru siguranța dvs. și a celorlalți.
Credeam că Gaviria putea scorni o minciună mai credibilă.
Știu de ce sunteți aici. Din cauza lui Moncada și Galeano.
Dar nu eu i-am omorât. E o minciună.
Și de ce intervine guvernul într-o dispută între gangsteri ?
Nu asta ne interesează.
Mă trădează, dle ministru adjunct. Gaviria mă trădează.
Dacă vă preocupă securitatea dvs., sunt dispus să vă escortez personal.
Am avut o înțelegere, și voi nu v-o respectați.
Ce garanție am că nu mă răpesc americanii și nu mă duc în SUA ?
Bush m-ar arunca cu plăcere într-o închisoare americană,
cum a făcut cu Lehder, cum a făcut cu Noriega, nu ?
Nu se va întâmpla asta, aveți cuvântul meu.
Cuvântul dvs. ?
De ministru adjunct al justiției ?
Da.Vă dau cuvântul meu de ministru adjunct al justiției.
Nu ați remarcat că armata a înconjurat complet închisoarea ?
Putem încheia totul pașnic,
dacă veți coopera și mă veți însoți.
Don Pablo, ticăloșii ăștia vă vor omorî !
Cu tot respectul, refuz oferta, dle ministru adjunct.
Presa spune că eu i-am omorât pe oamenii ăia,
dar e o minciună cu care se vând ziarele.
Dacă Gaviria vrea să mă scoată de aici...
Să vină încoace și să mă scoată singur.
Până atunci,
voi considera orice incursiune ca o declarație de război.
Îl voi informa pe președinte care e poziția dvs.
Mă scuzați.
Dle ministru adjunct !
Ce rost are să mergeți atâta drum, când puteți suna din biroul meu ?
Prefer să îl sun pe președinte din afara închisorii, mulțumesc.
Ce faceți ?
Lăsați-mă să ies !
Sunt sigur că mama v-a învățat să nu refuzați o invitație politicoasă.
Mama m-a învățat că o invitație e opțională.
Sper să mă iertați că fac această invitație obligatorie.
Nu avem mereu onoarea vizitei unui ministru adjunct al justiției.
Vino, dle ministru adjunct.
Calmați-vă, să mergem.
Unde ai fost ? Nici nu răspunzi la telefon ?
Scuze... M-am tot interesat.
Ce dracu' înseamnă asta ? Ce ai făcut ?
Îmi pare rău.
Încerc să îmi păstrez mințile.
Doamne, vreau acasă !
Îmi vreau soțul înapoi.
- Crezi că e în viață, Javi ? - Da.
Ba nu.
Doar că nu ești sigur că e mort.
De ce durează atât ?
Dle general, cu tot respectul, nu trebuia să îl lăsăm să intre.
Nu.
Nu cred că Pablo e atât de prost, încât să-i facă ceva unui ministru.
Vă pot oferi ceva de băut ?
Nu vreau nimic.
Nu fiți așa de agitat.
Când răspunde președintele, îi spuneți foarte clar
că, dacă nu își retrage imediat trupele din jurul închisorii,
consecințele vor fi grave.
Dar dacă își retrage trupele, rămânem aici și ne ispășim pedeapsa.
Bună seara ! Biroul președintelui Gaviria.
Sunt Eduardo, ministrul adjunct al justiției. Cu președintele, te rog.
Un minut, vă rog.
Dle președinte, scuze de întrerupere.
Un telefon de la ministrul adjunct Sandoval, pe linia trei.
- Mulțumesc, María. - Mă scuzați.
Alo ?
Cât timp voi fi ostatic ?
Nu ești ostaticul meu. Ești musafirul meu.
Escobar îl reține pe Sandoval în interiorul închisorii.
Închideți, dle președinte.
- Închideți, vă rog. - Trebuie să știu dacă e bine.
Dle președinte, închideți telefonul.
Dacă Escobar știe că sunteți la telefon, v-ar putea sili să încheiați un acord.
Sau mai rău, dacă îl mințiți, l-ar putea ucide pe Eduardo.
Închideți telefonul. Domnule !
Lăsați-ne singuri.
- Au închis. - Aiurea.
Gura !
În acest caz...
președintele e prea ocupat ca să vorbească cu mine.
Nu înțeleg cum a ajuns în clădire.
Nici eu. Nu știu ce face Sandoval.
Credea că îl poate convinge pe barbarul de Escobar ?
Am convenit cu Ariza să îl ia pe Escobar în custodie.
Înseamnă că a avut motive întemeiate să n-o facă.
- Corect. - E o situație foarte delicată.
Să fiți sigur că oamenii lui Escobar sunt înarmați.
Să cerem o echipă DAS de negociatori pentru situații cu ostatici.
Am permisiunea dvs. ?
Bine.
María Clara, sună imediat la DAS.
Nu.
Anulează apelul.
- De data asta, nu negociem. - Nu înțeleg, dle președinte.
Dacă Sandoval moare...
...îl voi avea pe conștiință pentru tot restul vieții.
Dar țara mea e pe primul loc, și nu îi dau mai multă putere lui Escobar.
Trimite forțele speciale. Să terminăm o dată pentru totdeauna.
Tocmai mi-am dat seama de ceva.
Președintele nu m-a trădat doar pe mine...
ci și pe dvs.
Știa că, dacă vă trimite aici... Uitați-vă la mine !
Erau trei opțiuni.
Prima, plec în liniște cu dvs.
A doua, vă iau ostatic.
A treia, vă împușc,
și atunci îi dau un bun motiv să mă omoare.
Nu ?
Oricum, tot el câștigă. Nu ?
Poate că președintele ne trădează pe amândoi.
Poate că aveți dreptate.
Dar știți ceva ?
Sunt dispus să mă sacrific ca să mă asigur că sunteți anihilat.
Vă credeți mai bun decât mine, dar vă înșelați.
Eu m-am ridicat de la zero.
Am luptat din greu ca să devin ceea ce sunt.
Dacă nu m-ar fi vânat guvernul,
aș fi fost acum în locul dvs., ministru adjunct al justiției.
Noi doi nu semănăm deloc.
Dvs. sunteți un criminal.
Iar criminalii nu pot fugi la nesfârșit.
Domnule !
Prietenul dvs. Gaviria a ordonat forțelor speciale
să ia cu asalt pușcăria cu dvs. înăuntru.
Și eu aș fi făcut la fel.
Nu-l omorâți.
Dacă e să moară, să moară de mâna propriului guvern.
Mult noroc, dle ministru adjunct !
Acum ce mai e ?
- Iertați-mă. Avem o problemă. - Asta e clar.
Salut, partenere !
Mai știți când v-am spus că nimeni întreg la minte
nu ar ucide vreodată un agent DEA ?
Să fiu sincer, după ce m-au răpit, și eu uitasem asta.
Dar apoi m-am liniștit și mi-am dat seama că, dacă voiau să mă omoare,
mi-ar fi zburat creierii în fața casei mele.
Asta era altceva.
M-am gândit că era Escobar care, știind că venim după el,
și-a găsit o soluție de a evita închisoarea: pe mine.
Ia loc.
Omule, ești diliu. Crezi că negociază pentru mine ?
Nu !
Vor lua cu asalt închisoarea aia de fațadă și îi vor zbura creierii !
Îmi pare rău că ai fost luat în ciuda voinței tale,
dar știam că nu ai fi venit de bunăvoie, după ultima întâlnire cu Navegante.
Dle Herrera, mă bucur să văd ce bine îi merge cartelului din Cali,
dar ai făcut o mare greșeală.
Eu nu văd lucrurile la fel.
Știu că îți place whisky-ul, dar îmi permit să îți fac un cocteil.
Am învățat să fac un daiquiri interesant cu fructul pasiunii.
Minunat, dar nu vreau daiquiri-ul tău de căcat.
Ești liber să pleci când vrei. Suntem departe de Bogotá.
Bine. Plec. Nu e nevoie să mă conduceți.
M-am gândit să-ți arăt niște poze.
Recent a fost interceptat un apel între tine și colonelul Horacio Carrillo,
pentru identificarea locului unde se reuniseră sicarios ai lui Pablo.
După două ore, erau morți.
Împreună cu ei, o femeie nevinovată.
Așa.
Otravă va fi la La Dispensaria spre miezul nopții, cu oamenii lui.
Cine e contactul tău la ambasadă ?
Știai că avea doi copii ?
Ce părere o să aibă ziarele noastre ?
Guvernul nostru nu se prea dă în vânt
după echipe de ucidere sprijinite de americani.
Te-aș putea șantaja cu aceste poze.
Ți-ai putea pierde cariera din DEA.
Ai intra la închisoare... Poate aici, în Columbia.
Dar nu te teme,
nu vă voi cere nici ție, nici lui Peña să încălcați vreo linie neîncălcată deja.
Deci tu crezi că DEA și cartelul din Cali ar face o echipă bună.
Sunt mulți oameni, pretutindeni în Columbia,
care au fost persecutați de Pablo Escobar.
Familiile lui Moncada și Galeano,
familiile judecătorilor și polițiștilor.
Oameni cu resurse, care trebuie uniți.
Vor să se răzbune.
- Și tu îi ajuți s-o facă ? - Cu sprijinul tău.
Nu pot promite nimic acum.
Dar îți spun un lucru.
Când Pablo va cădea... Pentru că va cădea !
Tu vei auzi o bătaie la ușă.
Voi fi eu.
N-ai gustat daiquiri-ul meu.
Herrera ăsta e o gazdă bună.
Face un cocteil super, te conduce până la poarta ambasadei...
- Ce a spus Herrera ? - Ce a spus ?
Ce a spus ?
Tu i-ai dat informațiile alea ?
Are poze cu mine, o înregistrare cu mine, Javi.
Răspunde-mi.
- Ce ? - I-ai dat rahaturile alea lui Herrera ?
- Tu crezi că ți-aș face așa ceva ? - Te joci cu cei din Cali, Javi ?
Asta e versiunea ta de implicare totală ?
Eu am un singur obiectiv: să-l prind pe Escobar.
Ăsta nu e un răspuns.
Cine i-a dat pozele alea ?
Salut !
Pe curând, Javi !
Mă duc să o sun pe soția mea.
Domnule, v-am făcut legătura.
- Bună, iubito ! - Alo !
Avem niște mici probleme aici.
Încercăm să le rezolvăm, dar dacă nu reușim...
...știi ce ai de făcut, da ?
Da, Pablo.
Te iubesc mult de tot.
Și eu.
- Foarte mult. - La revedere, iubito !
CURSA DIN ANTIOQUIA - 1979
Suntem bandiți.
- Așteptați ! Ce e asta ? - Brigada ta nu mai e la comandă !
Trebuie să mă scoateți de aici, înțelegeți ?
Haide !
- Repede ! - Jos ! Nu ! Acolo !
- Liber ! - Liber !
- Liber ! Perimetru asigurat !
- Mâinile sus ! - Eu sunt !
Aplecați-vă și, orice ar fi, nu vă opriți.
Alo !
Da, la telefon.
Vorbiți mai tare, nu vă aud.
Confirmat ?
Așteptați o clipă.
Dle președinte, au luat închisoarea cu asalt. Sandoval a fost eliberat.
Domnilor !
Și Escobar ?
Uitați ce am găsit.
Crezi că e teafăr ?
Sunt sigură că e teafăr.
Pe mâine !
Noapte bună !
E în regulă...
E în regulă.
Steve...
Vreau să mergem acasă.
Aici e acasă.
La mai puțin de o oră de la evadarea lui Pablo din La Catedral,
toată Columbia aflase că începea din nou războiul.
Dar acum avea să fie altfel.
De data aceasta, avea să fie fără capitulări...
fără negocieri...
fără înțelegeri.
De data aceasta, aveam să îl omorâm.
Escobar a spus:
"Mai bine un mormânt în Columbia decât o celulă în SUA."
Știi ceva, ticălosule ?
Mie îmi convine.