Původní seriál Netflix
Tato dramatizace je inspirovaná skutečností.
Některé scény, postavy, jména, firmy, lokace a události jsou fikce
pro dramatické účely.
Pablo Escobar prohlásil: „Někdy jsem bůh.
Když řeknu, že někdo umře, umře ještě ten den.“
Za svou kariéru tenhle hajzl zabil tisíce policistů,
tempem přes 400 za rok.
Když vám zírají do obličeje tahle čísla, musíte se ptát...
co to člověka popadne, že obleče uniformu,
která skoro garantuje, že jeho dny jsou sečteny?
Většina z nich byli děti
vychovaný, že když přijdou na rozcestí, vyberou si správnou cestu.
Bojovat na straně dobra.
Byli mladí, plní naděje...
a mysleli si, že jsou neporazitelní.
MÁME TĚ RÁDI!
A jejich ztrátu nejvíc cítili ti, co po nich zůstali.
Každý má svou kritickou mez,
kdy je mu z věcí tak blbě, že prostě musí jednat.
Pro Pinzóna tahle kritická mez znamenala rezignovat.
K poctě zbraň!
Ale jiní nemohli rezignovat, nemohli jen tak odejít.
I prezidenti mají svou kritickou mez.
A Gaviria konečně našel tu svou.
Jsem zodpovědný za smrt těch lidí, Eduardo.
A jestli Escobar jejich smrt použil, aby mi poslal vzkaz, odpovím mu.
Úplně souhlasím.
Musíme do toho jít naplno.
Jistě... povolat ho zpátky nebude populární rozhodnutí.
Ale odkdy nám záleží na popularitě?
MADRID, ŠPANĚLSKO
KOLUMBIJSKÝ KONZULÁT
Plukovník Carrillo.
Ano, pane prezidente.
Šéfe, máme tu tyhle podělaný blby, co nic nevědí.
Máme tady nedorozumění.
Vy, pánové, máte pocit, že pracujete pro Moncadovi.
Vyjasním vám to. Pro Moncadovi jste nikdy nepracovali.
Pracujete pro mě a vždycky jste pracovali pro mě.
- Blackie. - Ano, šéfe.
Kdo dal Judy Moncadové prachy, aby si koupila tenhle dům?
Vy, done Pablo.
- Jairo. - Ano, done Pablo.
Prachy, co živí tyhle pány, ty se berou kde?
- Z vaší kapsy. - Všechno, co tu vidíte je moje.
Všechno, co máte, pánové, máte proto, že já to tak chci.
Všechno, co si myslíte, že chráníte, chráníte pro mě.
Je vám to jasný?
Takže mi povíte, kde je každý úkryt, každá laboratoř,
každá kancelář, každý sklad Moncadů.
A podívejte...
to z vás, pánové, nedělá práskače.
Rozhodně ne.
Jenom jste nevěděli, kdo byl váš skutečný šéf.
Takže začneme...
tím nejdůležitějším.
Vy... mi řeknete... teď hned...
kde se schovává ta čubka Judy Moncadová.
- Paní Judy, vítejte. - Díky.
Promiňte.
- Hej! - Navegante.
- No tak bacha. - Paní Moncadová je náš host.
K hostům se chováme s úctou.
Dokonce i k těm, co se pozvali sami.
Poslouchej, Pacho, určitě tu máte dost lidí?
Člověk by měl dojem, že se někoho bojíš.
Možná kdybyste brali bezpečnost vážněji,
třeba... by váš manžel byl ještě na živu...
a vy byste tady nemusela prosit o pomoc.
No slyšíte ho? Kdo říká, že jdu prosit o pomoc?
Kde máš šéfa?
Myslíte partnera.
- Věnuje se podnikání. - Vážně?
Aha, pořád ještě se snaží předstírat, že není překupník drog?
Paní Moncadová, nechcete se tu chvíli procházet?
Třeba si pohladit koníky.
Nebo si nacvičit, co jste přijela říct.
Gilberto dorazí každou chvíli.
Díky, Pacho.
- Jsme v bezpečí. - Přihraj.
- Tumáš. - Chytej.
Madam? Tady máte, co jste chtěla.
Kdo to je?
Jeden z novejch kluků.
Dovolte.
ÚTOK NA POLICEJNÍ STANICI V MEDELLÍNU
To je ale ohavnost.
Jaké milé překvapení.
- Za co vděčíme tomu potěšení? - Obchodu.
„A jedna po druhé se noci mezi našimi oddělenými městy
přidávají k noci, co nás spojuje.“
Je kurva bílej den, Gilberto.
Nemáte snad ráda Nerudu?
Jediný, co nás dva v životě spojuje, je touha vidět Pabla mrtvýho.
Tohle je Gilberto Rodríguez Orejuela.
Jestli jste o něm nikdy neslyšeli,
je to proto, že přesně tak to chce.
Zeptejte se ho na povolání, řekne vám, že je bankéř,
a taky je to pravda.
S bratrem Miguelem řídili svou vlastní banku.
Nebo by vám řek, že s bratrem vlastní a provozujou
jednu z největších sítí drogérií a lékáren v Kolumbii.
Bratři by taky mohli říct, že vlastní fotbalovej tým. A taky že jo.
América de Cali, jeden z nejlepších manšaftů na kontinentu
a úhlavní rival Pablova týmu Atlético Nacional.
Ale nikdy by vám neřekli, že tyhle podniky jsou jen zástěrka
a že bratři Rodríguezové
jsou druzí největší překupníci kokainu na světě:
šéfové Kartelu z Cali.
Stejně jako Pablo a Medellínský kartel
začali jako obyčejní kriminálníci: bankovní lupiči.
A s balíkem peněz z loupeží
se rychle vypracovali na pašování trávy.
Když jim došlo, že pět kilo koksu
má hodnotu jako tuna marihuany,
vrhli se po hlavě do kokainovýho kšeftu.
Nebyli to ušmudlaný pouliční dealeři.
Pečlivě plánovali, jak maximalizovat zisk a minimalizovat rizika.
Jak se jim kšeft rozrůstal, mladej kolumbijskej kluk,
možná ho znáte, jménem Pacho Herrera, jim vydělávat tolik peněz,
že ho časem povýšili na obchodního partnera.
Ale měli konkurenta, a ne jen tak ledajakýho.
A tomu se nechtělo uvolnit trůn koksovýho krále.
- Done Pablo. - Ale Gilberto měl za ušima.
Bylo mu fuk, že Escobar má korunu.
Pánové.
Tak za ním přišli s nabídkou: Miami, světová kokainová metropole,
bude i dál Pablův rajón a bratrům Rodríguezovým bude na oplátku
stačit maličké teritorium na severovýchodě jménem New York City.
Kvůli těm 1753 kilometrům navíc
tam bylo trochu těžší se dostat, ale lidičky z New Yorku se kupodivu
do kokainu zabouchli stejně, jako lidičky na jihu USA.
A v Miami bylo jenom 1,8 milionu lidí,
proti sedmi milionům v New York City.
Pánové z Cali milovali peníze a drahý potěšení,
ale nesnášeli nechtěnou pozornost.
Pro „Gentlemany z Cali“ šlo o to, vypadat jako poctiví byznysmeni.
A byznys jim šlapal. Ale to neznamenalo, že nemoh jít ještě líp.
Tak paní Moncadová, proč se sem trmácíte takovou dálku?
Abych vám pomoha zabít chlapa, co mi zavraždil manžela a bratra.
Dám vám důležitou a cennou informaci, kterou mám jenom já.
- A co to je za informaci? - Cíle.
Umístění všech Pablových laboratoří.
Když zaútočíte na Pablovu infrastrukturu, oslabíte ho a donutíte ukázat se.
Až se ukáže, picneme ho do hlavy a všichni se na něj popořadě vysereme.
Teď má hodnotu, ne co Pablo má,
ale co chce mít.
Protože tam půjde příště.
Pablo rozebírá váš podnik kousek po kousku.
Když budeme vědět, co zbývá, budeme vědět, kam jde.
Chcete vědět umístění mých laboratoří?
Takže... kdybych...
vám tu informaci dala. Co s nima bude?
Ach, Judy.
Tvůj smysl pro pomstu je dojemný.
Kiko by byl hrdý na tvoje priority.
A víš, že jo?
Byl by na mě hrdej.
Já a Kiko jsme ten byznys vybudovali spolu, Pacho.
Jsem z Medellínskýho kartelu. Vím, co jsem.
Nepotřebuju si věšet na stěny posraný umění, abych dokázala opak.
No tak, no tak.
Momentíček.
Přímá konfrontace s Pablem nejde dohromady s naší strategií neupozorňovat na sebe.
Ale...
co kdyby se Pátrací blok dozvěděl, kde jsou laboratoře?
Co je nám po tom, když ho zatknou?
Už ukázal, že nám umí pořádně zatopit i z basy.
Tohle neskoční s Pablem ve vězení.
Myslíte, že ho chtějí zabít?
Je jeden policista, který by ho velice rád zabil.
A prezident Gaviria ho právě znovu povolal.
Na téhle jedné věci se pánové z Cali a DEA shodli.
Jo, metody plukovníka Carrilla byly kontrovezní,
ale byl jedinej, koho se Escobar bál.
A jeho návrat do čela Pátracího bloku
jsme přesně potřebovali.
Prezident nám nabídl všechny dostupné zdroje k poražení Escobara.
Teď to jenom musíme dobře řídit.
Pořád budu spoléhat na vaše zpravodajské informace.
Ale budeme dělat věci trochu jinak.
Už žádné velké operace. Pátrací blok bude zase pracovat v malém.
- Amen. - Nenápadné akce, nečekané razie,
takové věci. Budeme hrát jinak.
Ale nejdřív musíme udělat jednu věc. Trujillo.
Svolejte mi Pátrací blok ven. Chci 100 mužů a šest náklaďáků.
- Že hned vyrážíme. Jasné? - Podle rozkazu.
Sto mužů? To není zrovna v malým.
Nejdřív dáme Pablovi vědět, že jsme zpátky.
Můžete se vsadit, že jakmile konvoj sto lidí
a šesti označených policejních náklaďáků opustí základnu, Escobarovy hlídky
začnou žhavit drát, jen aby to Escobarovi zvěstovaly.
- Co je? - Teď vyjeli. Čtyři motorky,
pět pickupů a náklaďák. Velkej konvoj.
A měli byste recht. Ale o to taky šlo.
Ty hlídky nám totiž znemožňovaly pracovat
nenápadně, jak jsme potřebovali.
Museli jsme je oslepit.
A první krok, když chcete někoho oslepit, je donutit ho otevřít oči.
Míří do Escobarovy čtvrti. Bude tam nával.
Asi tahleta střecha
Jak spustily tamtamy, mohli jsme je zachytit,
zaměřit a všechny je lokalizovat.
Konvoj dojel sem.
Jsme na místě.
JEDEN MUŽ. JEDNA ČTVRŤ. JEDNA ZEMĚ.
A dalo by se říct, že druhá část Carrillova plánu
bylo ukázat Pablovi, že se do města vrátil šerif.
A to už líp udělat nešlo.
Koukejte. Nahoře.
Něco zvláštního se tam děje. Co vidíte?
- Mraky. - Ne, to nejsou mraky.
Protože mraky tvoří postavy.
- Já tam vidím želvu. - Šéfe!
- Promiňte. Jedna maličkost. - Dívejte se dál.
Pozorujte mraky.
Promiňte, že ruším, ale je to důležitý.
- Co se děje? - Carrillo se vrátil.
A je tady, v Medellínu.
Co dál?
Ten parchant naplnil Escobarovu čtvrť policií a...
vymočil se na váš portrét na zdi, pane.
Zasraný poldové jedou po 26. ulici.
Jasně. V pohodě.
- Máme je. - Takhle to jde
až do čtvrti Pabla Escobara. Mám šest signálů z vysílaček.
- Ale nezjistili jsme přesnou polohu. - Ne.
Takže nejlepší bude
projít každej z těch baráků. Tentokrát půjdem do terénu.
Trujillo, potřebuju šest civilních aut, čtyři muže do každého.
Ať vyjíždějí po 20 minutách, aby nepřitáhly pozornost. Jasné?
- Ano, plukovníku. - OK.
Peño, jdete se mnou.
Murphy, Jacoby, zůstaňte tu a navigujte nás.
Dávej si tam bacha.
Stát! Ani hnout!
Klídek, v pohodičce.
Co je tohle?
Piraňa vyřazená.
Hlídka číslo jedna je vyřazená.
Ty hajzle.
Kam jdeš? Kam jdeš?
Chyťte ho! Chyťte ho!
Ani hnout!
- Dobrý večer. - Ano?
Dovolíte nám zkontrolovat váš dům? Hledáme...
Stát! Kluku, stát!
Na zem!
Ukaž mi ruce.
Myslíš, že jsi chytrej? Proč jsi utíkal?
- Ne! Co jsem proved? - To mi řekni ty.
Víte, kdo jsem?
Jmenuju se plukovník Horacio Carrillo.
Minulý týden bylo chladnokrevně zavražděno 30 policistů.
- Asi si to zasloužili, kundy. - Radši drž zobák.
Hodně z nich byli mí kamarádi.
Kdo se krčí na střeše a s vysílačkou napomáhá vraždě,
je sám vrah.
Doufám, že po tomhle setkání si rozmyslíte
pomáhat někomu, kdo si myslí, že pro něj zákon neplatí.
Co jako? Se mám posrat strachy nebo co?
Ne.
Je to jasný?
Řekněte kamarádům,
že takhle to dopadá, když pracujete pro Pabla Escobara!
Vem si to.
Řekni jim, že tohle je pro Pabla.
Zapamatujte si, cos tu viděli.
A víte, co se vám stane, když vás uvidíme na střeše.
Můžete jít.
Mazejte!
Tak, co si budeme číst před spaním?
Čarodějnici.
Ne, lásko. Nic strašidelného.
Čarodějnici? Co to je? To neznám.
Táta nám ji čte. Že jo?
- Zlá čarodějnice a hodná čarodějnice, ne? - Ano.
Čarodějnici ne, Pablo.
Nechci v tomhle domě další horory.
Milánku, jděte si se sestrou vyčistit zuby.
A rovnou do postele.
A kde je moje pusa?
Dobrou noc.
- Dobrou noc, lásko. - Rovnou do postele, Manuelo.
- Já jsem slyšela jeden horor, Pablo. - Tato.
Že ten chlápek, co zabil Gustava, je zpátky v Medellínu. Je to pravda?
Je.
Zní to, že vláda chce vyjednávat?
Dobrou noc.
Někdo ti musí říkat věci na rovinu, Pablo.
Ten člověk tu je, aby tě zabil.
Mám strach, Pablo.
Slibuju ti jednu věc:
jestli přijde situace, kdy budu vědět, že nemůžu nic dělat...
odjedeme ze země.
OK?
Javi, kde jsou sakra ty hlídky?
Carillo jel jinudy. On je... pustil.
Aha, takže my teď lidi pouštíme?
Jo, Murphy, pouštíme.
A co to znamená?
- Neřeš to, vole. - Hej! Neser a mluv se mnou.
- Pusť mě, kurva. - Co se kurva stalo?
Carillo dal tomu klukovi pistoli k hlavě a vystřelil.
Aby vyslal signál.
Dobrý?
Jo, dobrý.
- Viděl jste ji? - Ne.
Pracuje na tržnici.
Babi?
- Určitě? - Ne.
Nikdo tu couru neviděl.
Sere mě to.
Jedeme pro zmrzlinu.
Něco studenýho.
Chci s váma mluvit o tom, co se stalo včera.
- Co se podle vás stalo? - Nevzal jste mě schválně.
Pro vaše dobro.
O mým dobru víte leda kulový.
Víte, Murphy, co se děje tam vážně není pro každýho.
- Pro Peñu jo? - Vy nejste Peña.
- Protože já jsem gringo. - Věřím mu.
Tak si mě vyzkoušejte.
Tenhle boj proti Escobarovi chcete vyhrát.
Oni nehrajou podle pravidel, tak proč bysme měli my?
- Víte vůbec, co to znamená? - To teda vím.
Takže ať už chcete chránit mě, nebo sebe, přestaňte mě izolovat.
Dneska jsi byl jiný.
Vždycky poznám, když se můj klient snaží na něco zapomenout.
Víš, jak relaxuju já?
- Píšu. - Píšeš?
- Co píšeš? - Dopisy.
Rodině, ale nikdy je neodešlu.
Zapomínat je fajn.
Na co chceš zapomenout?
Proč toho nenecháš?
A proč ne ty?
Vítej, kamaráde.
Tudy.
- Jak se jmenuješ? - David.
- Já jsem Pablo. Těší mě. - Těší mě.
Pojď dál, Davide.
Prý tě baví fotbal?
- Hraju v obraně. - Jasně.
Tam hrajou opravdoví chlapi.
Jsi statečný, Davide.
Mrzí mě, co jsi musel vidět.
Lidi, proti kterým bojujeme, jsou hodně zlí.
Popiš mi toho člověka, co to udělal.
Říkal, že tohle je pro vás.
Potřeboval bych od tebe ještě poslední laskavost.
Je to moc důležité.
Udělal bys to pro mě?
Děkuju, Davide.
Peña.
Agente Peño. Tady je don Berma.
Mám pro vás nabídku, která by vás mohla zajímat.
To je ale překvápko.
Copak, Peño? Čekáte ještě někoho?
Ne. Vy?
Ne, není třeba.
V tomhle městě, ať jdu, kam jdu, mám kolem přátele.
Sedněte si. Ochutnejte nejlepší kávu v Medellínu.
Doño Luz! Uvařte tady kamarádovi kafe.
Nemáte pro mě nic než jenom kafe?
Podívejte, agente, já nejsem jeden z vašich donašečů,
kterým stačí šoupnout pár dolárků.
Tak proč jsme tady?
Agente, my dva jsme jako had a kocour.
Když má had příležitost, zabije kocoura.
Když má kocour příležitost, zabije hada.
Ale někdy uvidí obrovskou krysu
a oba dva ji chtějí sežrat.
Tohle je největší laboratoř Moncadů.
Musí udělat inventuru, než ji rozeberou a přesunou.
Jak to víte?
- Od jednoho informátora. - To je sakra tip.
Je to sakra informátor.
Hele, chcete Escobarovy lidi, tady jsou.
- Tak jdeme. - Dobře.
Zvedni se! Dělej!
Zvedni se!
Gato!
Ne, ne! Klid. Klídek. Nezabíjej mě...
Klid, klídek.
Zajišťujeme osoby.
Tvůj informátor nám přihrál velkou rybu.
Jo, je to výhra.
Zajistili jsme jich asi 45.
Jestlipak nám dá Escobara.
- Uvidíme, co z něj dostane Carrillo. - Jo. Uvidíme.
Carrillo mi říkal, že s tebou mluvil. Myslí si, že ti může věřit.
Jo, může.
Tak jsem to nemyslel.
Jdeme.
Jsem velkej kluk. Zvládnu to.
Jo.
Jsme na cestě.
Jdete do basy.
Pohyb!
- Dostal jste z něj něco? - Něco.
Ne všechno. Jdete se mnou?
Jdu do toho, jo.
- Ahoj, Valerie. - Pablo.
Nevěděla jsem, že přijdeš.
Chtěl jsem se přesvědčit, že to vyjde, jak má. Lidi by měli znát pravdu, ne?
Ano, je to důležité.
Tenhle kluk se musel dívat, jak mu zastřelili kamaráda.
Až se to země dozví, obrátí se proti tomu zmrdovi,
co vraždí děti pro Amíky.
Nebo... aspoň doufám.
Dobře, že jsi tady.
Moc ráda tě zas vidím.
Pořád na sebe přitahuješ pohledy všech.
Kromě tebe.
Začneme?
Ano.
- Kolik ti je let? - Deset.
Prý ti jde moc dobře kopaná.
Díky za odvahu vyprávět nám svůj příběh, Davide.
Řekni mi, co to bylo za lidi, kteří tě tam toho dne přivedli?
Policie z Pátracího bloku.
Víš, proč tě tam přivedli?
On říkal, že chce poslat vzkaz ostatním dětem.
Kdo je „on“? Pamatuješ si jméno?
Plukovník Carrillo.
Klid, pánové, všechno je v pořádku.
- Kam nás vezete? - Do Bogoty.
Půjdete do vězení, než se to vyřeší.
Ale... když mi pomůžete, pomůžu já vám.
Dejte mi Pabla nebo Blackieho nebo někoho a já vám pomůžu.
Já nevím, kde jsou, já je neznám.
- Takže ty nevíš nic? - Nic.
A co ty, Gato?
Fajn.
Když vy takhle...
Kdo tam ještě byl kromě plukovníka Carrilly?
Spousta dalších.
Pár jich mluvilo anglicky. Byli to gringos. Jako z filmů.
Určitě to byla policie?
Ano.
Tak co bude?
Myslíš, že ti Pablo dá metál, jakej jsi frajer?
Vole, ten ani neví, že existuješ. Víš to?
Tvoje poslední šance, Gato.
Zeptej se svý mámy, fízle zkurvenej.
- Haló. - Všechno je v pořádku.
- Vyšlo to. - Výborně.
Vyšlo to.
- Sebrali mi laboratoř. - A řadu Escobarových lidí.
Je to ve jménu vyššího principu, paní Moncadová.
Šéfe, omlouvám se, ale mám špatný zprávy.
Pátrací blok sebral největší laboratoř Moncadů, než jsme ji stihli rozebrat.
Carrillo chytil Gata. Nevíme, kde je a co mu dělají.
Haló?
- Steve? - Ahoj, lásko.
Kolik je hodin?
Je pozdě.
Jsi v pořádku?
Jo, v pořádku. Jen jsem potřeboval slyšet tvůj hlas.
Chtěla jsem zavolat, Steve, ale...
Nevadí. Nemusíš nic vysvětlovat.
Co se stalo?
Řekni mi.
V pohodě, zlato. Neřeš to.
Už musíš.
Zavoláme si zítra, jo?
Jo.
To bych rád.
Dobrou noc.