EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Dramatiseringen er inspirert av virkelige hendelser.
Enkelte scener, karakterer, navn, virksomheter, episoder,
steder og hendelser er oppdiktet av dramaturgiske hensyn.
Pablo Escobar sa: "Iblant er jeg Gud.
Sier jeg at en mann skal dø, dør han samme dag."
I karrieren sin drepte jævelen flere tusen politifolk,
mer enn 400 per år.
Når man ser slike tall, må man jo spørre...
...hva får noen til å ta på en uniform
som så å si garanterer at hans dager er talte?
De fleste var unge,
oppdratt til å velge den smale sti.
Slåss for de gode.
De var unge og håpefulle...
...og trodde de var uovervinnelige.
VI ELSKER DEG!
For de som satt igjen, tynget tapet aller mest.
Alle har sitt bristepunkt,
når de har fått nok av elendigheten og må ta affære.
For Pinzón innebar bristepunktet at han søkte avskjed.
Presenter gevær!
Men enkelte kunne ikke si opp,
de kunne ikke gå sin vei.
Presidenter har også bristepunkt.
Og Gaviria hadde omsider nådd sitt.
Jeg har ansvaret for at de mennene døde, Eduardo.
Vil Escobar sende meg et budskap med deres død, skal jeg svare.
Helt enig.
Vi må sette hardt mot hardt.
Men det vil ikke bli populært å hente ham hjem.
Bryr vi oss om popularitet?
MADRID I SPANIA
COLOMBIAS KONSULAT
Oberst Carrillo.
Ja, herr president.
Sjef, alle sier at de ikke vet noe.
Det råder en misforståelse.
Dere tror visst at dere jobber for Moncada.
La meg klarne opp i dette. Dere har aldri jobbet for Moncada.
Dere jobber for meg og har alltid gjort det.
-Blackie. -Ja, sjef.
Hvem ga Judy Moncada penger til å kjøpe dette huset?
Du, don Pablo.
-Jairo. -Ja, don Pablo.
Pengene som før disse mennene, hvor kommer de fra?
-Fra din lomme. -Alt dere ser her, er mitt.
Alt dere har, skyldes at jeg lar dere få det.
Alt dere tror dere beskytter, gjør dere for meg.
Er det klart?
Dere skal fortelle meg om hvert skjulested, lab,
kontor og konto som tilhører Moncada.
Og det...
...gjør ikke dere til forrædere.
På ingen måte.
Dere visste bare ikke hvem dere egentlig jobbet for.
Vi starter...
...med det viktigste.
Du skal nå fortelle meg...
...hvor den hurpa Judy Moncada gjemmer seg.
-Señora Judy, velkommen. -Takk.
Unnskyld.
-Hei, du! -Navegante.
-Pass deg. -Señora Moncada er vår gjest.
Gjester behandles med respekt.
Selv de som inviterer seg selv.
Hør her, Pacho, sikker på at du har nok menn?
Det kan virke som at du er redd for noe.
Hvis du hadde tatt sikkerhet mer seriøst...
...hadde kanskje mannen din vært i live...
...og du hadde sluppet å be oss om hjelp.
Hør på ham. Hvem har sagt jeg kom for å be om hjelp?
Hvor er sjefen din?
Du mener min kompanjong.
-Tar seg av forretningene. -Sier du det?
Later han fremdeles som han ikke er narkohandler?
Señora Moncada... vil du ikke se deg litt rundt?
Du kan jo klappe hestene.
Eller øve på det du kom hit for å si.
Gilberto kommer snart.
Takk, Pacho.
-Vi er trygge. -Hit med ballen.
-Vær så god. -Her.
Señora? Det du spurte om.
Hvem er det?
Han er en av de nye.
Unnskyld meg.
POLITISTASJON ANGREPET I MEDELLÍN
For et grusomt maleri.
Hyggelig overraskelse.
-Hva gjelder det? -Forretninger.
"Én etter én blir nettene som skiller våre to byer,
lagt til natten som forener oss."
Det er for faen midt på dagen, Gilberto.
Liker du ikke Neruda?
Det eneste som forener oss, er ønsket om å se Pablo død.
Dette er Gilberto Rodríguez Orejuela. Er han ukjent for deg,
er det fordi han vil ha det slik.
Spør du ham hva han gjør, svarer han bankmann,
og det stemmer.
Han og broren Miguel hadde sin egen bank.
Eller han svarer at han og broren eide og drev
en av Colombias største apotekkjeder.
Brødrene kunne også si at de drev et fotballag. Som de gjorde.
América de Cali, et av kontinentets beste lag
og erkerivalen til Pablos Atlético Nacional.
Det de aldri hadde sagt, er at forretningene var et skalkeskjul,
og at Rodríguez-brødrene
var verdens nest største narkohaier.
BRØDRE TILSTÅR SJEF FOR CALI-KARTELLET
KOKAIN AS NYE NARKOBARONER
Lederne for Cali-kartellet hadde som Pablo og Medellín-kartellet
startet som vanlige forbrytere, bankranere.
Med alt utbyttet fra ranene sine
begynte de å smugle marihuana.
Når de skjønte at fire kilo kokain
var verdt et tonn marihuana,
kastet de seg inn i kokainbransjen.
De var ikke simple pushere.
De planla i detalj: maksimal profitt, minimal risiko.
Virksomheten vokste og en ung og ambisiøs gutt,
en du kjenner som Pacho Herrera, tjente inn så mye penger
at brødrene forfremmet ham til kompanjong.
Men de hadde en konkurrent, ikke hvem som helst.
En som ikke ville frasi seg tittelen som kokainkonge.
-Don Pablo. -Men Gilberto var smart.
Han blåste i om Pablo hadde kronen.
Mine herrer.
De kom med et forslag til ham: Miami, verdens kokainhovedstad,
skulle fortsett være Pablos. I bytte fikk Rodríguez-brødrene
nøye seg med et lite område i nordøst som het New York.
Vel var det 174 mil lenger unna,
men folkene i New York
var like hypp på kokain som folkene i sør.
Det var 1,8 millioner innbyggere i Miami,
mens New York hadde syv millioner.
Selv om Cali-karene elsket penger og et liv i sus og dus,
hatet de uønsket oppmerksomhet.
"Calis gentlemen" ville framstå som hederlige forretningsmenn.
Forretningene gikk bra, men de kunne saktens gå bedre.
Si meg, señora Moncada, hvorfor kom du helt hit?
For å hjelpe dere å drepe mannen som drepte min mann og min bror,
ved å tilby viktig informasjon som kun jeg besitter.
-Hva slags informasjon er det? -Mål.
Hvor alle labene hans er.
Knuser vi Pablos infrastruktur, blir han tvunget fram i lyset.
Da gir vi ham ei kule i hodet og driter på ham etter tur.
Det er ikke så viktig å vite hva Pablo har,
men hva han ønsker å ta.
For det er dit han drar.
Pablo tar din virksomhet fra hverandre, bit for bit.
Vet vi hva som er igjen, vet vi hvor han skal.
Vil du vite hvor labene mine er?
Ja vel... Sett at...
...jeg forteller dere det?
Hva med labene?
Judy, da.
Din hevntørst gjør inntrykk.
Kiko ville vært stolt av prioriteringene dine.
Du har rett.
Han hadde vært stolt av meg.
Jeg bygde virksomheten sammen med ham.
Jeg er fra Medellín-kartellet. Jeg vet hva jeg er.
Jeg trenger ikke latterlige malerier for å late som noe annet.
Vent.
Hold an.
Gyver vi løs på Pablo, vekker det oppmerksomhet.
Men...
...tenk om Search Bloc fikk vite hvor labene dine er?
Det nytter ikke å få ham arrestert.
Han har jo allerede tuktet oss fra fengselet.
Pablo havner ikke i fengsel.
Tror du politiet dreper ham?
En av offiserene er veldig oppsatt på det.
Og president Gaviria har kalt ham hjem.
Én ting var Cali-gjengen og DEA enige om.
Selv om oberst Carrillos metoder var kontroversielle,
var han den eneste Escobar var redd for.
Å gi ham ledelsen for Search Bloc igjen,
var nettopp det vi trengte.
Presidenten har tilbudt oss alle ressurser for å bekjempe Escobar.
Vi må bare gjøre det riktig.
Jeg trenger fremdeles deres etterretning.
Men nå gjør vi ting annerledes.
Slutt på store operasjoner. Det blir taktiske småraid.
-Enig. -List og overraskelse,
slike ting. Vi endrer spillereglene.
Det er én ting vi må gjøre først. Trujillo.
Få samlet Search Bloc utenfor. Hundre mann og seks biler.
-Meld fra om at vi rykker ut. -Mottatt, oberst.
Hundre mann? Ikke småtterier akkurat.
Først må vi la Pablo vite at vi er tilbake.
Straks en konvoi med hundre mann
og seks politibiler forlater basen, hiver Escobars speidere seg
på telefonen og melder fra til ham.
-Hva skjer? -De dro nettopp. Fire motorsykler,
fem pickuper og en lastebil. Svær konvoi.
Det stemmer. Og det var poenget.
Speiderne gjorde det umulig for oss å operere
tilstrekkelig hemmelig.
Vi måtte gjøre dem blinde.
For å gjøre dem blinde, måtte de først åpne øynene.
De drar mot Barrio Escobar.
Det blir folksomt.
Sikkert dette taket.
Nå kunne vi fange opp signalene
og fastslå hvor de holdt til.
Konvoien er her.
Vi er i posisjon.
EN MANN, ET NABOLAG, ET LAND!
Man kan vel si at andre del av Carrillos plan,
var å vise Pablo at sheriffen var tilbake i byen.
Det gjorde han som best han kunne.
Se der oppe.
Det skjer noe merkelig. Hva ser du?
-Skyer. -Nei, ikke skyer.
For skyer danner figurer.
-Jeg ser en skilpadde. -Sjef!
-Unnskyld. Jeg må prate med deg. -Se videre.
Se på skyene.
Beklager, men det er viktig.
-Hva skjer? -Carrillo er tilbake.
Han er her i Medellín.
Hva mer?
Drittsekkene fylte Barrio Escobar med politifolk og...
...han pisset på veggmaleriet av deg.
De jævla purkesvina kjører opp gate 26.
Mottatt. Alt vel.
-Vi tok dem. -Fortsetter sånn
til dere kom til Barrio Pablo Escobar. Vi fanget opp seks sendinger.
Vi har ikke nøyaktig posisjon.
-Nei. -Det beste er
å ta hver av disse bygningene. Denne gangen går vi inn.
Trujillo, last opp seks sivile biler, fire mann per bil.
De kjører med 20 min mellomrom for ikke å vekke oppsikt.
-Ja vel, oberst. -Ok.
Peña, følg meg.
Murphy, Jacoby, dere blir her og veileder oss.
Vær forsiktig.
Ikke rør dere!
Slapp av. Alt er i orden.
Hva er dette?
Piraja tatt.
Vi har en. Speider 1 er tatt.
Helvete.
Hvor skal du?
Ta ham!
Ikke rør deg!
-God kveld. -Ja?
Får jeg ransake huset ditt? Vi leter etter...
Stopp, gutt!
Stopp!
Ned på bakken!
Vis meg hendene.
Tror du at du er lur? Hvorfor løp du?
Nei! Hva har jeg gjort?
Si det, du.
Vet dere hvem jeg er?
Jeg heter oberst Horacio Carrillo.
I forrige uke... ble 30 politifolk drept.
Purkesvina fikk som fortjent.
Hold kjeft.
Flere av dem var mine venner.
En person på et tak som styrer drapsmenn med radio...
...er også en morder.
Jeg håper dette møtet vil få dere fra
å samarbeide med en som tror han står over loven.
Skal jeg liksom drite meg ut av frykt nå?
Nei.
Har dere forstått?
Fortell vennene deres
hva som skjer når dere jobber for Pablo Escobar!
Ta den.
Fortell at denne er til Pablo.
Husk hva dere så.
Sånn går det med dere hvis jeg ser dere på et tak.
Dere kan dra.
Stikk!
Hva skal vi lese før sengetid i kveld?
Heksa.
Ingen skumle eventyr.
Heksa? Den kjenner jeg ikke.
Far leser den til oss. Sant, far?
-Den onde og den gode heksa, sant? -Ja.
Ikke Heksa, Pablo.
Ikke flere skumle eventyr i dette huset.
Ta med deg søsteren din og puss tennene.
Og så rett i seng.
Får jeg ikke et kyss?
God natt.
-God natt, elskling. -Rett i seng, Manuela.
Jeg hørte noe skremmende, Pablo.
Han som drepte Gustavo, er tilbake i Medellín.
Er det sant?
Ja.
Høres det ut som at regjeringen prøver å forhandle?
God natt.
Tata.
Noen må fortelle deg hvordan det er.
Han er kommet for å drepe deg.
Jeg er redd.
Jeg lover deg én ting:
Går det over styr og jeg mister kontrollen...
...forlater vi landet.
Greit?
Hvor er speiderne?
Carrillo dro en annen vei. Han slapp dem løs.
Slipper vi folk fri nå?
Ja, vi slipper folk fri.
Hva vil det si?
-Ikke bry deg. -Snakk til meg, for faen.
-Slipp armen min. -Hva faen skjedde?
Carrillo siktet på hodet til en unge og trakk av.
For å statuere et eksempel.
Er det greit?
Ja.
-Har du sett denne kvinnen? -Nei.
Hun jobber på markedet.
Vennen?
-Sikker? -Nei.
Ingen har sett hurpa.
Jeg er dritsur.
Vi drar og får oss is.
Noe kaldt.
Jeg vil prate med deg om det som skjedde.
-Hva tror du skjedde? -Du etterlot meg med overlegg.
For ditt eget beste.
Du vet ikke en dritt om mitt beste.
Det som skjer der ute, er ikke like greit for alle.
-For Peña? -Du er ikke Peña.
-Jeg er gringo. -Jeg stoler på ham.
Prøv meg, da!
Du vil vinne kampen mot Escobar.
De slåss ikke etter samme regler, så vi burde ikke det heller.
-Vet du hva det innebærer? -Ja da.
Så om du vil beskytte meg eller deg selv, slutt å holde meg utenfor.
Du var annerledes nå, Javi.
Jeg vet når kundene mine prøver å glemme noe.
Vet du hvordan jeg kobler av?
-Jeg skriver. -Skriver du?
-Hva skriver du? -Brev.
Til familien, men sender dem aldri.
Det er bra å glemme.
Hva vil du glemme?
Hvorfor slutter du ikke?
Enn du, da?
Velkommen.
Denne veien.
-Hva heter du? -David.
-Pablo her. Hyggelig å hilse på deg. -I like måte.
Følg meg.
De sa at du likte fotball.
-Jeg spiller i forsvar. -Klart det.
Det gjør ekte mannfolk.
Du er veldig modig.
Synd at du måtte se det.
De vi kjemper mot, er fæle folk.
Fortell om ham som gjorde det.
Han sa at kula er til deg.
Du må gjøre meg en siste tjeneste.
Det er veldig viktig.
Kan du det?
Takk. David.
Peña.
Agent Peña. Dette er don Berna.
Jeg har et forslag som kan interessere deg.
For en overraskelse.
Hva er det? Venter du noen andre?
Nei. Gjør du?
Nei, det trengs ikke.
Uansett hvor jeg går i byen, er jeg omgitt av venner.
Sett deg, så du kan smake på den beste kaffen i Medellín.
Doña Luz! Kom med kaffe til min venn.
Har du noe annet enn kaffe til meg?
Hør her... Jeg er ingen gatetyster
du slenger noen dollar til. Langt derifra.
Hva gjør vi her, da?
Du og jeg er som slangen og katta.
Får slangen sjansen til det, dreper den katta.
Får katta sjansen til det, dreper den slangen.
Men det hender de får øye på ei svær rotte,
og begge ønsker å ete den.
Moncadas største lab.
De har lageropptelling før de pakker den ned og flytter.
Hvordan vet du det?
-En av mine informanter. -Litt av et tips.
Litt av en informant.
Vil dere ta Escobars menn, er de der.
-Da drar vi. -Greit.
Opp! Gå!
Opp med deg!
Gato!
Nei! Rolig. Ta det med ro. Ikke drep meg...
Rolig.
Setter dem i varetekt.
Informanten din ga oss en sværing.
Han er en vinner.
Vi tok 45 av dem.
-Lurer på om han gir oss Escobar. -Vet ikke.
-Får se hva Carrillo får ut av ham. -Ja, vi får se.
Carrillo sa han pratet med deg. Han tror han kan stole på deg.
Det kan han.
Det er ikke det.
Vi drar.
Er stor gutt. Jeg tåler det.
Ankommer.
Vi låser deg inne.
Skynd deg!
-Fikk du noe ut av ham? -Noe.
Ikke alt. Kommer du?
Jeg er med.
Hei, Valeria.
-Visste ikke at du var her. -Jeg ville passe på at det ble bra.
-Folk må få høre sannheten. -Ja, det er viktig.
De tvang gutten til å se på at vennen ble skutt.
Når nasjonen får høre historien, vender de seg mot jævelen
som dreper barn for amerikanerne.
Det er det vi håper på, iallfall.
Fint at du kom.
Godt å se deg igjen.
Er alles øyne fremdeles på deg?
Unntatt dine.
La oss starte.
Ja.
-Hvor gammel er du? -Ti.
Jeg hører du er god i fotball.
Takk for at du har mot til å snakke med oss.
Hvem var mennene som førte deg til bygningen den dagen?
Politi fra Search Bloc.
Vet du hvorfor de tok dere dit?
Han sa de skulle statuere et eksempel for andre barn.
Hvem er "han"? Husker du navnet?
Oberst Carrillo.
Slapp av, alt i orden.
-Hvor tar dere oss? -Til Bogotá.
Dere skal i fengsel til dette er ordnet.
Men hvis dere hjelper meg, skal jeg hjelpe dere.
Gi meg Pablo eller Blackie eller noen, så hjelper jeg dere.
Jeg vet ikke hvor de er. Jeg kjenner dem ikke.
-Du vet altså ingenting? -Nei.
Enn du, Gato?
Greit.
Er det sånn det skal være...
Hvem andre enn Carrillo var der?
Flere menn.
Jeg hørte noen snakke engelsk. Amerikanere, som på film.
Sikker på at de var politi?
Ja.
Hva nå?
Tror du Pablo belønner deg for ditt mot?
Han vet ikke at du fins engang, ditt rasshøl.
Siste sjanse, Gato.
Spør mora di, din drittsekk.
-Hallo. -Alt i orden.
-Det fungerte. -Det var bra.
Det fungerte.
-De tok laben min. -Og en haug av Escobars menn.
Det er for en god sak, señora Moncada.
Beklager, sjef. Dårlig nytt.
Search Bloc tok Moncadas største lab før vi fikk demontert den.
Carrillo tok Gato. Vi vet ikke hvor de er eller hva de gjør med ham.
Hallo?
-Steve? -Hei, vennen.
Hva er klokka?
Det er sent.
Går det bra?
Ja da, helt... fint. Ville bare høre stemmen din.
Jeg ville ringe, Steve...
Det går bra. Du trenger ikke forklare.
Hva er skjedd?
Si det.
Det går fint. Jeg... Ingen fare.
Du må gå.
Vi kan snakkes i morgen. Ok?
Gjerne det.
God natt.